BIBELN

DEN HELIGA SKRIFT

Svenska Folkbibeln 2015

Svenska Folkbibeln 2015

Reviderad från Svenska Folkbibeln-98 och grundtexten i samarbete mellan Stiftelsen Svenska Folkbibeln, Stockholm, och Stiftelsen Biblicum, Ljungby.

©1996, 1998, 2015 Stiftelsen Svenska Folkbibeln, Stockholm, och Stiftelsen Biblicum, Ljungby.

Huvudförlag:

XP Media
Hantverkarvägen 24
136 44 Handen
www.xpmedia.org
08-741 26 01

ISBN 978-91-86683-97-9

Detta är en provläsningsfil som endast innehåller Markusevangeliet.

Denna epub-fil innehåller fotnoter och paralellhänvisningar. Fotnoter är märkta med symbolen och paralellhänvisningar med symbolen

Markusevangeliet

Markus var son till en Maria som hade ett hus i Jerusalem där de kristna brukade samlas (Apg 12:12). Han följde med på Paulus första missionsresa (Apg 12:25, 15:37f) och blev sedan "tolk" (sekreterare) åt Petrus i Rom (1 Petr 5:13). Papias skriver i början av 100-talet: "När Markus blev Petrus tolk skrev han noga ner allt han kom ihåg av Kristi ord och gärningar, dock inte i ordningsföljd." Markusevangeliet är troligen skrivet i Rom för en icke-judisk läsekrets (jfr 7:3f) under 50-talet eller 60-talet e Kr.

Kapitel 1

Johannes Döparens predikan

1Här börjar evangeliet om Jesus Kristus, Guds Son.* 2†Så står det skrivet hos profeten Jesaja:

Se, jag sänder min budbärare

framför dig,

och han ska bereda vägen för dig.

3†En röst ropar i öknen:

Bana väg för Herren,

gör stigarna raka för honom!

4†Johannes Döparen trädde fram i öknen och förkunnade omvändelsens dop till syndernas förlåtelse. 5Hela Judeens land och Jerusalems alla invånare kom ut till honom, och de bekände sina synder och döptes av honom i floden Jordan.

6Johannes var klädd i kamelhår och hade ett läderbälte* om livet, och han levde av gräshoppor* och vildhonung. 7Han förkunnade: "Efter mig kommer den som är starkare än jag, och jag är inte ens värdig att böja mig och lossa remmen på hans sandaler*. 8†Jag har döpt er med vatten, men han ska döpa er i den helige Ande."

Jesus blir döpt

9†Vid den tiden kom Jesus från Nasaret i Galileen och blev döpt av Johannes i Jordan. 10†Genast, när han steg upp ur vattnet, såg han himlen dela sig och Anden komma ner över honom som en duva. 11Och en röst kom från himlen: "Du är min älskade Son. I dig har jag min glädje."

Jesus frestas

12†Genast* förde Anden honom ut i öknen, 13och han var i öknen under fyrtio dagar och frestades av Satan. Han levde bland de vilda djuren, och änglarna betjänade honom.

Jesu första lärjungar

14†Efter att Johannes hade blivit fängslad kom Jesus till Galileen och förkunnade Guds evangelium. 15†Han sade: "Tiden är inne och Guds rike är nära. Omvänd er och tro på evangeliet!"

16†När han gick längs Galileiska sjön såg han Simon och hans bror Andreas. De stod och kastade ut nät i sjön, för de var fiskare. 17Jesus sade till dem: "Kom och följ mig, så ska jag göra er till människofiskare." 18Genast lämnade de näten och följde honom.

19När han kom lite längre fram såg han Jakob, Sebedeus son, och hans bror Johannes. De satt i båten och gjorde i ordning sina nät. 20Genast kallade han på dem, och de lämnade sin far Sebedeus i båten med arbetarna och följde Jesus.

Jesus i Kapernaums synagoga

21†De kom till Kapernaum, och på sabbaten gick han genast till synagogan och undervisade. 22†Folk blev överväldigade av hans lära, för han undervisade dem med auktoritet och inte som de skriftlärda*.

23†Nu fanns i deras synagoga en man med en oren ande, och han skrek: 24†"Vad har vi med dig att göra, Jesus från Nasaret? Har du kommit för att fördärva oss? Jag vet vem du är: Guds Helige!" 25Men Jesus talade strängt till anden: "Tig och far ut ur honom!" 26†Den orena anden ryckte i mannen och skrek högt och for ut ur honom. 27Alla blev förskräckta och frågade varandra: "Vad är detta? En ny lära, med sådan makt! Till och med de orena andarna befaller han, och de lyder honom." 28Och ryktet om honom spred sig genast överallt i hela Galileen.

Jesus botar Petrus svärmor

29†Så snart de kom ut ur synagogan gick de till Simons och Andreas hus tillsammans med Jakob och Johannes. 30Simons svärmor låg sjuk i feber, och de talade genast med Jesus om henne. 31Då gick han fram, tog hennes hand och reste henne upp. Febern släppte, och hon betjänade dem.

32†På kvällen, när solen hade gått ner, kom man till honom med alla som var sjuka och besatta. 33Hela staden var samlad utanför dörren. 34†Han botade många som led av olika sjukdomar och drev ut många onda andar. Men han tillät dem inte att tala, eftersom de visste vem han var.

35†Tidigt på morgonen, medan det ännu var mörkt, steg Jesus upp och gick ut till en enslig plats och bad där. 36Simon och de som var med honom skyndade efter, 37och när de fann Jesus sade de till honom: "Alla söker efter dig." 38Han sade: "Vi går någon annanstans, till byarna här omkring, så att jag kan predika där också. Det är därför jag har kommit." 39Och han gick och predikade i deras synagogor i hela Galileen och drev ut de onda andarna.

Jesus botar en spetälsk

40†En spetälsk* kom fram till honom och föll på knä och bad: "Om du vill, så kan du göra mig ren." 41Jesus förbarmade sig, räckte ut handen och rörde vid honom och sade: "Jag vill. Bli ren!" 42Genast försvann spetälskan från honom och han blev ren. 43†Sedan skickade Jesus iväg honom och sade strängt: 44†"Se till att du inte berättar det för någon. Gå i stället och visa dig för prästen* och bär fram det offer för din rening som Mose har föreskrivit. Det blir ett vittnesbörd för dem."

45Men mannen gick ut och började ivrigt berätta och spred ryktet vida omkring. Därför kunde Jesus inte längre gå in i städerna öppet, utan han stannade ute i ödemarken. Och folk kom till honom från alla håll.

Kapitel 2

Jesus förlåter synder

1†Några dagar senare kom Jesus tillbaka till Kapernaum. När man fick höra att han var hemma 2samlades så många att de inte längre fick plats ens utanför dörren. Och han förkunnade ordet för dem.

3Då kom man till honom med en förlamad som bars av fyra män. 4När de för folkmassans skull inte kunde komma fram med honom till Jesus, tog de bort taket över platsen där han var. De gjorde en öppning och sänkte ner bädden som den lame låg på. 5Jesus såg deras tro och sade till den lame: "Mitt barn, dina synder är förlåtna."

6Nu satt där några skriftlärda, och de tänkte i sina hjärtan: 7†"Varför talar han så? Han hädar! Vem kan förlåta synder utom Gud?" 8Jesus förstod genast i sin ande att de tänkte så inom sig, och han sade till dem: "Varför tänker ni så i era hjärtan? 9Vad är lättast, att säga till den lame: Dina synder är förlåtna, eller att säga: Res dig, ta din bädd och gå? 10Men för att ni ska veta att Människosonen* har makt på jorden att förlåta synder, säger jag dig" – och nu talade han till den lame: 11"Res dig, ta din bädd* och gå hem!" 12Då reste mannen sig upp, och genast tog han sin bädd och gick ut inför ögonen på dem alla. Och alla blev utom sig av häpnad och prisade Gud och sade: "Vi har aldrig sett något liknande!"

Jesus hos tullindrivare och syndare

13Än en gång gick Jesus längs sjön. Allt folket kom till honom, och han undervisade dem. 14När han gick vidare såg han Levi*, Alfeus son, sitta vid tullhuset. Han sade till honom: "Följ mig!" Då reste sig Levi och följde honom.

15†När Jesus sedan låg till bords* i hans hus, var det många tullindrivare och syndare* som låg till bords tillsammans med honom och hans lärjungar. Det var många som följde honom. 16De skriftlärda bland fariseerna* fick se att han åt med syndare och tullindrivare, och de frågade hans lärjungar: "Varför äter han med tullindrivare och syndare?" 17†Jesus hörde det och sade till dem: "Det är inte de friska som behöver läkare, utan de sjuka. Jag har inte kommit för att kalla rättfärdiga, utan syndare."

Jesus och fastan

18†Johannes lärjungar och fariseerna fastade*. Då kom några och frågade Jesus: "Varför fastar Johannes lärjungar och fariseernas lärjungar, men inte dina lärjungar?" 19Jesus svarade: "Bröllopsgästerna kan väl inte fasta medan brudgummen är hos dem? Så länge de har brudgummen hos sig kan de inte fasta. 20Men det ska komma dagar när brudgummen tas ifrån dem, och då, på den dagen, kommer de att fasta.

21Ingen syr fast en lapp av okrympt tyg på en gammal mantel. I så fall river det nya tyget bort ännu mer från den gamla manteln och revan blir värre. 22Och ingen häller nytt vin i gamla säckar*. I så fall spränger vinet säckarna och både vinet och säckarna förstörs. Nej, nytt vin häller man i nya säckar."

Jesus är sabbatens Herre

23†En sabbat gick Jesus genom några sädesfält, och hans lärjungar började rycka av axen* där de gick. 24†Då sade fariseerna till honom: "Se! Varför gör de sådant som inte är tillåtet på sabbaten?" 25†Han svarade: "Har ni aldrig läst vad David gjorde när han och hans män var i nöd och blev hungriga? 26†Han gick in i Guds hus på översteprästen Ebjatars tid* och åt skådebröden*, som bara prästerna får äta, och gav dessutom till dem som var med honom."

27Sedan sade han till dem: "Sabbaten skapades för människan och inte människan för sabbaten. 28Alltså är Människosonen Herre också över sabbaten."

Kapitel 3

1†En annan gång gick Jesus till synagogan, och där fanns en man som hade en förtvinad hand. 2De vaktade noga på Jesus för att se om han skulle bota honom på sabbaten, för de ville få något att anklaga honom för. 3Han sade till mannen med den förtvinade handen: "Ställ dig här i mitten." 4Sedan frågade han dem: "Är det tillåtet att göra gott på sabbaten eller att göra ont? Att rädda liv eller att döda?" Men de teg. 5Då såg han sig omkring med vrede, bedrövad över deras hårda hjärtan, och sade till mannen: "Räck fram din hand." Han räckte fram sin hand, och den var nu återställd.

6Men fariseerna gick ut och började genast göra upp planer med herodianerna* för att döda honom.

Stora skaror följer Jesus

7†Jesus och hans lärjungar drog sig undan ner mot sjön, och en stor skara från Galileen följde efter. Också från Judeen, 8†Jerusalem, Idumeen* och från andra sidan Jordan och området runt Tyrus och Sidon kom folk till honom i stora skaror när de hörde talas om allt han gjorde.

9Jesus sade åt sina lärjungar att hålla en båt redo för honom så att han inte skulle bli trängd av folkmassan, 10för han botade så många att alla som led av någon plåga trängde sig inpå för att få röra vid honom. 11†När de orena andarna såg honom, kastade de sig ner för honom och ropade: "Du är Guds Son!" 12†Men han förbjöd dem strängt att avslöja vem han var.

Jesus utser tolv apostlar

13†Jesus gick sedan upp på berget och kallade till sig dem som han hade utvalt, och de kom till honom. 14Han utsåg tolv som han kallade apostlar*. De skulle vara med honom, och han skulle sända ut dem att predika 15och ha makt att driva ut onda andar. 16†Han utsåg dessa tolv: Simon, som han gav namnet Petrus*, 17†Jakob, Sebedeus son, och Johannes, Jakobs bror – dem kallade han Boanerges*, det betyder Åskans söner – 18dessutom Andreas, Filippus, Bartolomeus, Matteus, Tomas, Jakob, Alfeus son, Taddeus, Simon seloten* 19och Judas Iskariot, han som förrådde honom.

Jesu gärning eller Satans

20Sedan kom Jesus hem*. På nytt samlades så mycket folk att de inte ens fick tid att äta. 21När hans anhöriga fick höra om det gick de ut för att ta hand om honom, eftersom man sade att han var från sina sinnen.

22†De skriftlärda som hade kommit ner från Jerusalem sade: "Han är besatt av Beelsebul*. Det är med de onda andarnas furste som han driver ut andarna." 23†Då kallade han dem till sig och talade till dem i liknelser: "Hur skulle Satan kunna driva ut Satan? 24Om ett rike är splittrat kan det riket inte bestå, 25och om en familj är splittrad kan den familjen inte bestå. 26Om nu Satan skulle gå i strid med sig själv och bli splittrad kan han inte bestå, det är slut med honom.

27Ingen kan gå in i den starkes hus och plundra honom på det som är hans utan att först binda den starke. Sedan kan han plundra hans hus.

28†Jag säger er sanningen*: Alla synder och hädelser ska människorna få förlåtelse för, hur de än hädar. 29Men den som hädar den helige Ande får aldrig någonsin förlåtelse utan är skyldig till evig synd." 30De hade ju sagt att han hade en oren ande.

Jesu familj

31†Nu kom hans mor och hans bröder. De stannade utanför och sände bud till honom och kallade på honom. 32Folket som satt omkring honom sade: "Se! Din mor och dina bröder är här utanför och frågar efter dig." 33Han svarade: "Vem är min mor? Och vilka är mina bröder?" 34Han såg på dem som satt runt omkring honom och sade: "Här är min mor och mina bröder. 35†Den som gör Guds vilja är min bror och min syster och min mor."

Kapitel 4

Liknelsen om såningsmannen

1†Sedan började han undervisa vid sjön igen. Då samlades så mycket folk runt honom att han steg i en båt och satt i den ute på sjön medan allt folket stod på stranden. 2†Han lärde dem mycket i liknelser, och i sin undervisning sade han till dem:

3†"Lyssna! En såningsman gick ut för att så. 4När han sådde föll en del vid vägen, och fåglarna kom och åt upp det. 5En del föll på stenig mark där det inte hade mycket mylla, och det kom upp snabbt eftersom det inte hade djup jord. 6Men när solen steg sveddes det, och eftersom det saknade rot vissnade det bort. 7En del föll bland tistlar, och tistlarna sköt upp och kvävde det så att det inte gav någon skörd. 8Men en del föll i god jord, och det sköt upp och växte och gav skörd, trettiofalt och sextiofalt och hundrafalt*." 9Och han sade: "Hör, du som har öron att höra med!"

10†När han blev ensam, frågade de tolv och de andra som var med honom om liknelserna. 11Då sade han till dem: "Ni har fått del i Guds rikes hemlighet. Men de som står utanför får allt i liknelser, 12†för att de ska se och se och ändå inte se, och höra och höra och ändå inte förstå, så att de inte vänder om och får förlåtelse."

Liknelsens innebörd

13Han sade sedan till dem: "Förstår ni inte den här liknelsen? Hur ska ni då kunna förstå några liknelser alls? 14Såningsmannen sår ordet. 15De vid vägen är de hos vilka ordet sås, men när de hör det kommer genast Satan och tar bort ordet som är sått i dem. 16De som sås på stenig mark är de som genast tar emot ordet med glädje när de hör det, 17men de har ingen rot inom sig utan tror bara för en tid. När de sedan möter lidande eller förföljelse för ordets skull så kommer de genast på fall. 18Hos andra sås säden bland tistlar. Det är de som hör ordet, 19†men världsliga bekymmer, bedräglig rikedom och begär efter annat kommer in och kväver ordet så att det blir utan frukt. 20Men de hos vilka säden faller i god jord, det är de som hör ordet och tar emot det och bär frukt, trettiofalt och sextiofalt och hundrafalt."

21†Han sade också till dem: "Ett ljus* bärs väl inte in för att sättas under skäppan* eller under bänken*? Sätter man det inte på hållaren? 22†Det finns inget dolt som inte ska uppenbaras, och inget gömt som inte ska bli synligt. 23Hör, du som har öron att höra med!"

24†Och han sade: "Var noga med vad ni hör! Med det mått som ni mäter med ska det mätas upp åt er. Och ännu mer ska ni få, 25†för den som har ska få, men den som inte har ska bli fråntagen också det han har."

Liknelsen om den växande säden

26Jesus sade: "Guds rike är som när en man sår säd i jorden. 27Han sover och stiger upp, natt blir dag och säden växer och skjuter i höjden, han vet inte hur. 28Av sig själv ger jorden gröda: först strå, sedan ax och sedan moget vete i axet. 29Och när grödan är mogen låter han genast skäran gå, för skördetiden är inne."

Liknelsen om senapskornet

30†Han sade också: "Vad ska vi likna Guds rike vid? Vilken liknelse ska vi använda? 31Det är som ett senapskorn*. När man sår det är det minst av alla frön på jorden. 32Men när det blivit sått, växer det upp och blir större än alla andra köksväxter och får så stora grenar att himlens fåglar kan bygga bo i dess skugga."

33Med många sådana liknelser predikade han ordet för dem, på ett sådant sätt att de kunde förstå*. 34†Han talade bara i liknelser till dem. Men när han var ensam med sina lärjungar förklarade han allt.

Jesus stillar stormen

35†På kvällen samma dag sade Jesus till sina lärjungar: "Vi far över till andra sidan." 36De lämnade folket och tog med honom i båten som han var*. Även andra båtar följde med.

37Då kom en stark stormvind, och vågorna slog in i båten så att den höll på att fyllas. 38Själv låg han i aktern på en dyna och sov. De väckte honom och sade: "Mästare*! Bryr du dig inte om att vi går under?" 39Han vaknade och talade strängt till vinden och sade till sjön: "Tig! Var tyst!" Då lade sig vinden och det blev alldeles stilla. 40Han sade till dem: "Varför är ni rädda? Har ni fortfarande ingen tro?" 41†Då greps de av stor fruktan och sade till varandra: "Vem är han? Till och med vinden och sjön lyder ju honom!"

Kapitel 5

Jesus botar en besatt

1†Så kom de över till gerasenernas område* på andra sidan sjön. 2När Jesus steg ur båten, kom en man emot honom från gravarna. Han hade en oren ande 3och bodde bland gravarna. Ingen kunde binda honom längre, inte ens med kedjor. 4Flera gånger hade han blivit bunden med fotbojor och kedjor, men han hade slitit av kedjorna och brutit sönder bojorna. Ingen var stark nog att rå på honom. 5Ständigt, natt och dag, höll han till bland gravarna och uppe i bergen och skrek och sargade sig själv med stenar.

6När han nu fick se Jesus på långt håll, kom han springande och föll ner för honom 7och skrek högt: "Vad har du med mig att göra, Jesus, den högste Gudens Son? Lova mig inför Gud att du inte plågar mig!" 8Jesus hade nämligen just sagt till honom: "Du orena ande, far ut ur mannen!" 9Nu frågade han honom: "Vad är ditt namn?" Mannen svarade: "Mitt namn är Legion, för vi är många." 10Och han bad gång på gång att Jesus inte skulle driva bort dem från området.

11Där gick en stor svinhjord och betade vid berget. 12Andarna bad honom: "Skicka oss till svinen, så att vi kan fara in i dem!" 13Det tillät han. De orena andarna for ut ur mannen och in i svinen, och hjorden rusade utför branten ner i sjön. Det var ungefär två tusen svin som drunknade i sjön.

14De som vaktade dem flydde och berättade om det i staden och ute på landet, och man gick för att se vad som hade hänt. 15När de kom till Jesus och såg den besatte som hade haft legionen sitta där, klädd och vid sina sinnen, blev de rädda. 16De som var ögonvittnen berättade för folket vad som hade hänt med den besatte och med svinen. 17Då bad de att Jesus skulle lämna deras område.

18När han steg i båten, bad mannen som hade varit besatt om att få följa med honom. 19Men Jesus lät honom inte göra det utan sade: "Gå hem till de dina och berätta för dem om allt som Herren har gjort med dig och hur han förbarmat sig över dig." 20Då gick mannen och började ropa ut över hela Dekapolis* allt som Jesus hade gjort med honom. Och alla var förundrade.

Jairus dotter och den sjuka kvinnan

21†När Jesus var tillbaka med båten på andra sidan samlades en stor folkskara hos honom där han var vid sjön. 22†En synagogföreståndare som hette Jairus kom dit, och när han fick se Jesus föll han ner för hans fötter 23och bad honom enträget: "Min dotter är döende. Kom och lägg händerna på henne så att hon blir frisk* och får leva." 24Då gick Jesus med honom.

Mycket folk följde efter och trängde sig inpå honom. 25†Där fanns en kvinna som hade haft blödningar i tolv år. 26Hon hade fått lida mycket hos många läkare och lagt ut allt hon ägde, men inget hade hjälpt, hon blev bara sämre. 27Hon hade hört talas om Jesus, och nu kom hon bakifrån i folkmassan och rörde vid hans mantel, 28för hon tänkte: "Om jag så bara får röra vid hans kläder blir jag frisk." 29Genast stannade hennes blödning, och hon kände i kroppen att hon var botad från sin plåga.

30†Jesus märkte genast inom sig att det hade gått ut kraft från honom, och han vände sig om i folkmassan och frågade: "Vem rörde vid mina kläder?" 31Hans lärjungar sade till honom: "Du ser hur folket tränger sig inpå dig, och så frågar du: Vem rörde vid mig?" 32Men han fortsatte att se sig omkring efter henne som hade gjort det.

33Kvinnan visste vad som hade hänt med henne, och hon kom rädd och darrande fram och föll ner för honom och berättade hela sanningen för honom. 34†Då sade han till henne: "Min dotter, din tro har frälst dig. Gå i frid och var frisk och fri från din plåga."

35†Medan han ännu talade kom några från synagogföreståndarens hus och sade: "Din dotter är död. Varför besvära Mästaren mer?" 36Men Jesus fäste sig inte vid deras ord utan sade till föreståndaren: "Var inte rädd. Bara tro." 37Han lät ingen följa med utom Petrus, Jakob och hans bror Johannes, 38†och de kom till föreståndarens hus. Där såg han upprörda människor som grät och klagade högt. 39†Han gick in och sade till dem: "Varför är ni upprörda och gråter? Flickan är inte död. Hon sover." 40Då hånskrattade de åt honom.

Men han skickade ut allesammans, tog med sig barnets far och mor och sina lärjungar och gick in dit där barnet låg. 41Och han tog barnets hand och sade till henne: "Talitha koum!" Det betyder: "Flicka, jag säger dig, stå upp!" 42Genast reste sig flickan och började gå omkring – hon var tolv år – och de blev helt utom sig av häpnad. 43Men han befallde dem strängt att inte låta någon få veta det. Sedan sade han åt dem att ge henne något att äta.

Kapitel 6

Jesus förkastas i sin hemstad

1†Han gick därifrån och kom till sin hemstad, och hans lärjungar följde honom. 2När det blev sabbat började han undervisa i synagogan. Många som hörde honom häpnade och sade: "Var får han detta ifrån? Och vad är det för visdom han fått? Och vilka kraftgärningar han gör med sina händer! 3†Är det inte snickaren, Marias son, bror till Jakob* och Joses och Judas* och Simon? Bor inte hans systrar* här hos oss?" Och de tog anstöt av honom.

4†Men Jesus sade till dem: "En profet föraktas inte utom i sin hemstad, sin släkt och sin egen familj." 5Han kunde inte göra någon kraftgärning där, utom att bota några få sjuka genom att lägga händerna på dem. 6†Och han var förundrad över deras otro.

Jesus sänder ut de tolv

Sedan gick Jesus ut i byarna där omkring och undervisade. 7†Och han kallade till sig de tolv och började sända ut dem två och två och gav dem makt över de orena andarna. 8†Han befallde dem att inte ta med sig något annat på vägen än en stav – varken bröd eller väska eller pengar i bältet. 9Sandaler fick de ha, men inte två tunikor*. 10Han sade också till dem: "När ni kommer in i ett hus, så stanna där tills ni går vidare. 11†Och om man någonstans inte tar emot er eller lyssnar på er, så gå därifrån och skaka av dammet under era fötter som ett vittnesbörd mot dem."

12De gick ut och predikade att människorna skulle omvända sig, 13†och de drev ut många onda andar och smorde många sjuka med olja och botade dem.

Johannes Döparens död

14†Jesu namn hade nu blivit känt, och kung Herodes* fick höra att folk sade att Johannes Döparen hade uppstått från de döda och att det var därför dessa krafter verkade i honom. 15En del sade att han var Elia, och andra att han var en profet liksom någon av profeterna. 16När Herodes hörde detta sade han: "Det är Johannes, han som jag halshögg. Han har uppstått."

17†Herodes hade nämligen låtit gripa och binda Johannes och sätta honom i fängelse på grund av Herodias*, hustru till hans bror Filippus. Herodes hade gift sig med henne, 18men Johannes hade sagt till honom: "Det är inte tillåtet* att du har din brors hustru." 19Herodias hatade honom och ville döda honom, men hon kunde inte 20†eftersom Herodes hade respekt för Johannes. Han visste att Johannes var en rättfärdig och helig man, och skyddade honom. När han hörde honom blev han många gånger villrådig*. Ändå lyssnade han gärna på honom.

21Så kom en dag ett lämpligt tillfälle, när Herodes firade sin födelsedag med en fest för sina stormän och befälhavare och de främsta i Galileen. 22Då kom Herodias dotter in och dansade, och Herodes och hans bordsgäster blev så förtjusta att kungen sade till flickan: "Be mig om vad du vill, så ska du få det." 23Han svor på det och sade till henne: "Vad du än ber om ska jag ge dig, ända till hälften av mitt rike."

24Då gick hon ut och frågade sin mor: "Vad ska jag be om?" Hon svarade: "Johannes Döparens huvud." 25Flickan skyndade genast in till kungen och bad: "Jag vill att du genast ger mig Johannes Döparens huvud på ett fat!" 26Kungen blev djupt bedrövad, men för edens och gästernas skull ville han inte neka henne. 27Han skickade genast i väg en bödel och befallde honom att hämta Johannes Döparens huvud. Denne gick då bort och halshögg honom i fängelset. 28Och han bar fram hans huvud på ett fat och gav det åt flickan, och flickan gav det åt sin mor.

29När Johannes lärjungar fick höra det, kom de och hämtade hans döda kropp och lade den i en grav.

Jesus mättar fem tusen

30†Apostlarna samlades nu hos Jesus och berättade för honom allt vad de hade gjort och vad de hade undervisat om. 31†Han sade till dem: "Kom med till en öde plats där ni kan få vara ensamma och vila er lite." Det var så många som kom och gick att de inte ens fick tid att äta. 32De gav sig av i båten till en öde plats för att få vara för sig själva.

33Men folk såg att de for iväg och många fick veta det, och de skyndade dit till fots från alla städerna och kom fram före dem. 34†När Jesus steg ur båten såg han en stor skara människor. Han förbarmade sig över dem, för de var som får utan herde, och han undervisade dem grundligt.

35†Timmen var redan sen när hans lärjungar kom till honom och sade: "Platsen här är ödslig och timmen är redan sen. 36Skicka i väg dem, så att de kan gå till gårdarna och byarna här omkring och köpa sig något att äta." 37Men han svarade: "Ge ni dem att äta." De frågade honom: "Ska vi gå och köpa bröd för tvåhundra denarer* och ge dem att äta?" 38Han sade till dem: "Hur många bröd har ni? Gå och se efter." De tog reda på det och sade: "Fem bröd och två fiskar."

39Då befallde han att de skulle låta alla slå sig ner i gröngräset i skilda matlag, 40och de satte sig ner i grupper om hundra eller femtio. 41Och han tog de fem bröden och de två fiskarna, såg upp mot himlen, tackade Gud*, bröt bröden och gav åt sina lärjungar för att de skulle sätta fram åt folket. Han delade också ut av de två fiskarna åt dem alla. 42Och alla åt och blev mätta, 43och man plockade tolv korgar fulla med brödbitar och fisk. 44Det var fem tusen män som hade ätit*.

Jesus går på vattnet

45†Strax därefter befallde Jesus sina lärjungar att stiga i båten och fara i förväg över till Betsaida*, medan han själv sände i väg folket. 46Och när han hade tagit farväl av dem, gick han upp på berget för att be.

47På kvällen var båten mitt ute på sjön, och Jesus var ensam kvar på land. 48Han såg hur lärjungarna slet med rodden, för de hade vinden emot sig. Mot slutet av natten* kom han till dem, gående på sjön, och han skulle just gå förbi dem. 49När de fick se honom gå på sjön trodde de att det var ett spöke, och de skrek, 50för alla såg honom och blev förskräckta. Men han talade genast med dem och sade till dem: "Var lugna. Det Är Jag*. Var inte rädda." 51†Sedan steg han upp till dem i båten, och vinden lade sig. De var helt utom sig av häpnad, 52för de hade inte förstått detta med bröden. Deras hjärtan var förhärdade.

Jesus botar sjuka i Gennesaret

53†När de hade kommit över sjön nådde de land vid Gennesaret och lade till där. 54Så snart de steg ur båten kände folk igen Jesus, 55och folk skyndade ut i hela den trakten och började bära de sjuka på bårar till platsen där de hörde att han var. 56Överallt där han gick in, i byar, städer eller gårdar, lade man de sjuka på de öppna platserna och bad honom att de bara skulle få röra vid hörntofsen* på hans mantel. Och alla som rörde vid honom blev friska*.

Kapitel 7

Guds bud eller människors stadgar

1†Fariseerna och några skriftlärda som hade kommit från Jerusalem samlades runt honom. 2†De hade sett att några av hans lärjungar åt* med orena händer, alltså utan att ha tvättat dem. 3Fariseerna och alla andra judar äter nämligen inte utan att först tvätta händerna med en handfull vatten*. De håller fast vid de äldstes stadgar*. 4Och när de kommer från torget äter de inte utan att först ha tvättat sig*. Det finns många andra traditioner som de håller fast vid, som att skölja bägare, kannor och kopparkärl*.

5Fariseerna och de skriftlärda frågade honom: "Varför följer inte dina lärjungar de äldstes stadgar utan äter med orena händer?" 6†Han svarade dem: "Jesaja profeterade rätt om er, ni hycklare*. Det står skrivet: Detta folk ärar mig med sina läppar, men deras hjärtan är långt ifrån mig. 7Deras vördnad för mig är meningslös, för lärorna de lär ut är människobud.* 8Ni överger Guds bud och håller er till människors stadgar."

9Han sade också till dem: "Ni upphäver skickligt Guds bud för att upprätthålla era egna stadgar. 10†Mose har sagt: Hedra din far och din mor, och: Den som förbannar sin far eller sin mor ska straffas med döden.* 11Men ni påstår att om någon säger till sin far eller mor: Det du kunde fått som hjälp av mig låter jag i stället bli ’korban’, alltså en tempelgåva*, 12då tillåter ni inte längre att han gör något för sin far eller mor. 13Ni upphäver Guds ord genom era stadgar som ni för vidare. Och ni gör många andra liknande saker."

14†Jesus kallade till sig folket igen och sade: "Lyssna på mig allihop och förstå: 15†Inget som går in i människan utifrån kan göra henne oren. Det är det som kommer ut ur människan som gör henne oren.*"

17†När han hade lämnat folket och kommit inomhus, frågade hans lärjungar honom om liknelsen. 18Han svarade dem: "Så ni förstår inte heller? Inser ni inte att inget som går in i människan utifrån kan göra henne oren, 19†eftersom det inte går in i hennes hjärta utan ner i magen och ut på avträdet?" Därmed förklarade han all mat ren.* 20Och han fortsatte: "Det är det som kommer ut ur människan som gör henne oren. 21†Inifrån, från människornas hjärtan, kommer de onda tankarna: sexuell omoral, stöld, mord, 22äktenskapsbrott, girighet, ondska, svek, orgier, avund*, hädelse, högmod och dårskap. 23Allt detta onda kommer inifrån och gör människan oren."

En hednisk kvinnas tro

24†Sedan gick han därifrån och kom till trakten runt Tyrus. Där gick han in i ett hus. Han ville inte att någon skulle få veta det, men det gick inte att hålla hemligt. 25En kvinna vars dotter hade en oren ande fick höra om honom, och hon kom genast och föll ner för hans fötter. 26Det var en grekisktalande kvinna av syrisk-fenicisk* härkomst. Hon bad att Jesus skulle driva ut den onda anden ur hennes dotter.

27Jesus sade till henne: "Låt först* barnen få äta sig mätta. Det är inte rätt att ta brödet från barnen och kasta det åt hundarna." 28Hon svarade honom: "Herre, även hundarna under bordet äter av barnens smulor." 29Då sade han till henne: "För det svarets skull säger jag dig: Gå hem, den onda anden har lämnat din dotter." 30Och hon gick hem och fann barnet liggande på sängen. Den onda anden var borta.

Jesus botar en dövstum

31†Därefter lämnade han trakten runt Tyrus och gick över Sidon och sedan genom Dekapolisområdet till Galileiska sjön. 32Man kom till honom med en som var döv och knappt kunde tala och bad att han skulle lägga handen på honom.

33Då tog han honom åt sidan, bort från folket. Han stoppade fingrarna i hans öron, spottade och rörde vid hans tunga. 34Sedan såg han upp mot himlen, suckade och sade: "Effata!" – det betyder: Öppna dig! 35Genast öppnades hans öron och hans tunga löstes, och han talade tydligt och klart.

36†Jesus förbjöd dem att tala om det för någon. Men ju mer han förbjöd dem, desto ivrigare berättade de. 37†Och folk blev helt utom sig av häpnad och sade: "Allt han har gjort är gott*! Han får till och med de döva att höra och de stumma att tala."

Kapitel 8

Jesus mättar fyra tusen

1†Vid den tiden hände det återigen att mycket folk hade samlats, och de hade inget att äta. Då kallade Jesus till sig sina lärjungar och sade till dem: 2"Jag lider med folket. Nu har de varit hos mig i tre dagar, och de har inget att äta. 3Skickar jag hem dem hungriga blir de utmattade på vägen. Några av dem kommer långväga ifrån."

4Hans lärjungar svarade honom: "Varifrån ska man få mat att mätta dem med här i ödemarken?" 5Han frågade dem: "Hur många bröd har ni?" "Sju", svarade de.

6Då befallde han folket att slå sig ner på marken. Han tog de sju bröden, tackade Gud, bröt dem och gav åt sina lärjungar för att de skulle dela ut dem, och de delade ut till folket. 7De hade också några små fiskar, och han tackade Gud för dem* och sade att också de skulle delas ut. 8Och alla åt och blev mätta, och de plockade upp bitarna som blivit över, sju korgar. 9Det var omkring fyra tusen där. Sedan sände han i väg dem.

Fariseerna begär tecken

10Strax därefter steg han i båten med sina lärjungar och for till trakten av Dalmanuta*. 11†Fariseerna kom dit och började diskutera med honom. För att pröva honom begärde de ett tecken från himlen. 12Jesus suckade i sin ande och sade: "Varför begär det här släktet ett tecken? Jag säger er sanningen: Det här släktet kommer aldrig att få något tecken." 13Och han lämnade dem och steg i båten igen och for över till andra sidan sjön.

Varning för hyckleriets surdeg

14†Lärjungarna hade glömt att ta med sig bröd. De hade bara ett enda bröd med sig i båten. 15†Då varnade Jesus dem och sade: "Se upp och akta er för fariseernas surdeg och för Herodes surdeg!" 16De började då säga till varandra att de inte hade något bröd.

17†Jesus märkte det och frågade dem: "Varför säger ni att ni inte har bröd? Förstår ni fortfarande inte, fattar ni inte? Har ni förhärdade hjärtan, 18†ögon som inte ser och öron som inte hör? Kommer ni inte ihåg 19†när jag bröt de fem bröden åt fem tusen? Hur många korgar fulla med brödbitar fick ni då?" De svarade: "Tolv." 20†"Och när jag bröt de sju bröden åt fyra tusen, hur många korgar fyllde ni då med brödbitar?" De svarade: "Sju." 21Han sade till dem: "Förstår ni fortfarande inte?"

Jesus botar en blind

22De kom till Betsaida. Där förde man fram en blind till Jesus och bad honom röra vid mannen. 23†Då tog han den blindes hand och ledde honom ut ur byn. Sedan spottade han på hans ögon, lade händerna på honom och frågade: "Ser du något?"

24Han öppnade ögonen och sade: "Jag ser människorna, de går omkring men de ser ut som träd." 25Då lade Jesus händerna på hans ögon igen, och nu såg han bra och var återställd och såg allt tydligt och klart. 26Jesus skickade hem honom med orden: "Gå inte ens in i byn!"

Petrus bekännelse

27†Sedan gick Jesus och hans lärjungar ut till byarna runt Caesarea Filippi. På vägen frågade han sina lärjungar: "Vem säger människorna att jag är?" 28De svarade: "Johannes Döparen. Men vissa säger Elia, och andra någon av profeterna."

29Då frågade han dem: "Och ni? Vem säger ni att jag är?" Petrus svarade honom: "Du är Messias." 30Men Jesus befallde dem strängt att inte säga det till någon.

Jesus talar om sitt lidande

31†Sedan började Jesus undervisa dem: "Människosonen måste lida mycket och bli förkastad av de äldste och översteprästerna och de skriftlärda. Han måste bli dödad, och efter tre dagar uppstå igen." 32Rakt på sak talade han om detta.

Då tog Petrus honom åt sidan och började tillrättavisa honom. 33Men Jesus vände sig om och såg på sina lärjungar och tillrättavisade Petrus med orden: "Gå bort från mig*, Satan! Dina tankar är inte Guds utan människors."

Att följa Jesus

34†Och han kallade till sig folket och sina lärjungar och sade till dem: "Om någon vill följa mig, ska han förneka sig själv* och ta sitt kors och följa mig. 35†Den som vill rädda sitt liv ska mista det, men den som mister sitt liv för min och för evangeliets skull ska rädda det. 36För vad hjälper det en människa om hon vinner hela världen men förlorar sin själ? 37†Vad kan en människa ge till lösen för sin själ? 38†Den som skäms för mig och mina ord i det här trolösa och syndiga släktet, honom ska också Människosonen skämmas för när han kommer i sin Fars härlighet med de heliga änglarna."

Kapitel 9

Jesus visar sin härlighet

1†Jesus sade till dem: "Jag säger er sanningen: Några av dem som står här ska inte smaka döden förrän de fått se att Guds rike har kommit med kraft."

2Sex dagar därefter tog han med sig Petrus, Jakob och Johannes och förde dem upp på ett högt berg* där de var ensamma. Och han förvandlades inför deras ögon. 3Hans kläder blev skinande vita, så vita som ingen tygberedare på jorden kan bleka några kläder. 4Och Mose och Elia visade sig för dem och samtalade med Jesus.

5Då sade Petrus till Jesus: "Rabbi, det är gott för oss att vara här*. Vi kan göra tre hyddor: en åt dig, en åt Mose och en åt Elia." 6Han visste inte vad han skulle säga, så skräckslagna var de. 7†Då kom ett moln och sänkte sig över dem, och ur molnet hördes en röst: "Han är min älskade Son. Lyssna till honom!" 8Och plötsligt, när de såg sig omkring, såg de inte längre någon där utom Jesus.

9†På vägen ner från berget befallde han dem att inte berätta för någon vad de hade sett förrän Människosonen uppstått från de döda. 10De tog fasta på det ordet och diskuterade med varandra vad som menades med att uppstå från de döda.

11Och de frågade honom: "Varför säger då de skriftlärda att Elia först måste komma*?" 12†Han sade till dem: "Elia kommer först och återupprättar allt. Men hur kan det då stå skrivet om Människosonen att* han ska lida mycket och bli föraktad? 13†Jag säger er: Elia har faktiskt kommit. Och de gjorde med honom som de ville, så som det står skrivet om honom."

Jesus botar en pojke med stum ande

14När de kom till de andra lärjungarna, såg de mycket folk omkring dem och skriftlärda som diskuterade med dem. 15Så snart allt folket fick se Jesus, blev de förundrade och skyndade fram och hälsade på honom. 16Han frågade dem: "Vad är det ni diskuterar?"

17†En i folkskaran svarade honom: "Mästare, jag har kommit till dig med min son som har en stum ande. 18Var den än får tag i honom slår den omkull honom, och han tuggar fradga och gnisslar tänder och blir stel. Jag bad dina lärjungar driva ut den, men de kunde inte." 19Jesus svarade dem: "Detta släkte som inte vill tro! Hur länge ska jag vara hos er? Hur länge ska jag stå ut med er? Hämta honom till mig." 20†Och de kom med honom till Jesus.

Så snart anden fick se honom slet den och ryckte i pojken, och han föll till marken och vred sig och tuggade fradga. 21Jesus frågade hans far: "Hur länge har det varit så med honom?" Fadern svarade: "Sedan han var barn. 22Ofta har den kastat honom i elden och i vattnet för att ta livet av honom. Men om du kan, så förbarma dig över oss och hjälp oss!" 23†Jesus sade till honom: "Om du kan? Allt är möjligt för den som tror." 24Genast ropade barnets far: "Jag tror. Hjälp min otro!"

25Jesus såg att folk strömmade till, och han sade strängt till den orena anden: "Du stumma och döva ande, jag befaller dig: far ut ur honom och kom aldrig mer in i honom!" 26Anden skrek och ryckte våldsamt i honom och for ut. Pojken var som livlös, och de flesta sade att han var död. 27Men Jesus tog hans hand och reste upp honom, och han stod upp.

28†När Jesus hade kommit inomhus och lärjungarna var ensamma med honom, frågade de: "Varför kunde inte vi driva ut den?" 29Han svarade: "Den sorten kan bara drivas ut med bön."

Jesus talar än en gång om sitt lidande

30†Sedan gick de vidare därifrån och vandrade genom Galileen. Jesus ville inte att någon skulle få veta det, 31†eftersom han höll på att undervisa sina lärjungar. Han sade till dem: "Människosonen ska utlämnas i människors händer, och de kommer att döda honom. Men tre dagar efter* sin död ska han uppstå." 32Men de förstod inte vad han menade och vågade inte fråga honom.

Vem är störst?

33†De kom till Kapernaum. När Jesus nu var hemma, frågade han dem: "Vad var det ni talade om på vägen?" 34Men de teg, för på vägen hade de talat med varandra om vem som var den störste. 35†Jesus satte sig ner, kallade på de tolv och sade till dem: "Om någon vill vara den förste, så ska han vara den siste av alla och allas tjänare."

36†Sedan tog han ett litet barn och ställde det mitt ibland dem, omfamnade det och sade till dem: 37†"Den som tar emot ett sådant barn i mitt namn tar emot mig. Och den som tar emot mig, tar inte emot mig utan honom som har sänt mig."

Inte mot oss utan för oss

38†Johannes sade till Jesus: "Mästare, vi såg en man som drev ut onda andar i ditt namn, och vi försökte hindra honom eftersom han inte följde oss." 39†Men Jesus sade: "Hindra honom inte. Ingen som gör en kraftgärning i mitt namn kan sedan genast tala illa om mig. 40†Den som inte är mot oss är för oss. 41†Den som ger er en bägare vatten att dricka därför att ni tillhör Kristus – jag säger er sanningen: Han ska inte gå miste om sin lön.

Frestelser och förförelser

42†Den som förleder en av dessa små som tror på mig, för honom vore det bättre att få en kvarnsten hängd om halsen och bli kastad i havet. 43Om din hand förleder dig till synd, så hugg av den! Det är bättre att du går in i livet stympad än att du har båda händerna kvar och hamnar i Gehenna*, i elden som aldrig slocknar. 45Och om din fot förleder dig till synd, så hugg av den! Det är bättre att du går in i livet halt än att du har båda fötterna kvar och kastas i Gehenna. 47Och om ditt öga förleder dig till synd, så riv ut det! Det är bättre att du går in i Guds rike enögd än att du har båda ögonen kvar och kastas i Gehenna, 48†där deras mask inte dör och elden inte släcks.*

49Var och en ska saltas med eld*. 50†Salt är bra, men om saltet förlorar sin sälta, hur ska ni då få det salt igen? Ha salt i er och håll fred med varandra!"

Kapitel 10

Äktenskap och skilsmässa

1†Sedan gav han sig av därifrån och gick på andra sidan Jordan till Judeens område*. Folk samlades återigen i skaror omkring honom, och han undervisade dem som han brukade.

2†Några fariseer kom fram för att pröva honom och frågade honom: "Får en man skilja sig från sin hustru?" 3Han svarade dem: "Vad har Mose befallt er?" 4†De sade: "Mose har tillåtit att mannen skriver ett skilsmässobrev* och skiljer sig."

5Då sade Jesus till dem: "Det var för att era hjärtan är så hårda som han gav er den föreskriften. 6†Men från skapelsens början gjorde Gud dem till man och kvinna. 7Därför ska en man lämna sin far och mor och hålla sig till sin hustru, 8och de två ska bli ett kött. Så är de inte längre två, utan ett kött.* 9Vad Gud har fogat samman ska människan alltså inte skilja åt."

10När de var hemma igen frågade lärjungarna honom om detta. 11†Han svarade dem: "Den som skiljer sig från sin hustru och gifter sig med en annan begår äktenskapsbrott mot henne.* 12Och om hon skiljer sig från sin man och gifter sig med en annan, begår hon äktenskapsbrott."

Jesus välsignar barnen

13†Man bar fram små barn till Jesus för att han skulle röra vid dem. Men lärjungarna visade bort dem. 14När Jesus såg det, blev han upprörd och sade till dem: "Låt barnen komma till mig och hindra dem inte, för Guds rike tillhör sådana som de. 15†Jag säger er sanningen: Den som inte tar emot Guds rike som ett barn kommer aldrig dit in." 16Och han tog upp dem i famnen och lade händerna på dem och välsignade dem.

Jesus och den rike mannen

17†När Jesus skulle vandra vidare, sprang det fram en man som föll på knä för honom och frågade: "Gode Mästare! Vad ska jag göra för att få evigt liv?" 18Jesus sade till honom: "Varför kallar du mig god? Ingen är god utom Gud. 19†Buden kan du: Du ska inte mörda. Du ska inte begå äktenskapsbrott. Du ska inte stjäla. Du ska inte vittna falskt. Du ska inte ta ifrån någon det som är hans. Hedra din far och din mor."

20Mannen sade: "Mästare, allt det har jag hållit sedan jag var ung*." 21†Jesus såg på honom med kärlek och sade: "Ett saknar du. Gå och sälj allt du äger och ge till de fattiga, så kommer du att ha en skatt i himlen. Kom sedan och följ mig." 22Vid de orden mörknade mannen och gick bedrövad bort, för han ägde mycket.

23Jesus såg sig omkring och sade till sina lärjungar: "Hur svårt är det inte för dem som har pengar att komma in i Guds rike!" 24Lärjungarna blev förskräckta över hans ord. Men Jesus sade än en gång till dem: "Mina barn, hur svårt är det inte att komma in i Guds rike! 25†Det är lättare för en kamel* att komma igenom ett nålsöga än för en rik att komma in i Guds rike." 26Då blev de ännu mer förskräckta och sade till varandra: "Vem kan då bli frälst?" 27†Jesus såg på dem och sade: "För människor är det omöjligt, men inte för Gud. För Gud är allting möjligt."

28†Petrus sade till honom: "Vi har lämnat allt och följt dig." 29Jesus sade: "Jag säger er sanningen: Ingen lämnar hus eller bröder eller systrar eller mor eller far eller barn eller åkrar för min och för evangeliets skull 30utan att få hundrafalt igen. Här i världen får de hus, bröder, systrar, mödrar, barn och åkrar, mitt under förföljelser, och sedan i den kommande världen evigt liv. 31Men många som är först ska bli sist, och de som är sist ska bli först."

Jesus talar igen om sitt lidande

32†De var nu på väg upp till Jerusalem, och Jesus gick före dem. De var fyllda av bävan, och de som följde med var rädda. Då tog Jesus än en gång med sig de tolv och började berätta för dem vad som skulle hända honom: 33"Se, vi går upp till Jerusalem, och Människosonen kommer att överlämnas till översteprästerna och de skriftlärda. De ska döma honom till döden och utlämna honom åt hedningarna, 34som ska håna honom och spotta på honom, gissla och döda honom. Men efter tre dagar kommer han att uppstå."

Jakobs och Johannes begäran

35Då kom Jakob och Johannes, Sebedeus söner, fram till Jesus och sade: "Mästare, vi vill att du ger oss vad vi ber dig om." 36Han sade till dem: "Vad vill ni att jag ska göra för er?" 37De svarade: "Låt oss få sitta bredvid dig i din härlighet, den ene på din högra sida och den andre på din vänstra."

38†Jesus sade till dem: "Ni vet inte vad ni ber om. Kan ni dricka den bägare* som jag dricker? Eller döpas med det dop som jag döps med?" 39†De svarade: "Det kan vi." Jesus sade till dem: "Ni ska få dricka den bägare som jag dricker och döpas med det dop som jag döps med. 40Men platserna på min högra och min vänstra sida är det inte min sak att ge bort. De ska ges åt dem som de är beredda för."

41När de tio andra fick höra det, blev de upprörda över Jakob och Johannes. 42†Då kallade Jesus till sig dem och sade: "Ni vet att de som anses vara folkens ledare beter sig som herrar över dem och att deras stormän härskar över dem. 43†Men så är det inte hos er. Nej, den som vill vara störst bland er ska vara de andras tjänare, 44och den som vill vara främst bland er ska vara allas slav. 45Människosonen har inte kommit för att bli betjänad, utan för att tjäna och ge sitt liv till lösen för många*."

Jesus botar den blinde Bartimeus

46†De kom fram till Jeriko. Och när Jesus lämnade Jeriko med sina lärjungar och en stor folkskara, satt det en blind tiggare vid vägen, Bartimeus, son till Timeus. 47När han fick höra att det var Jesus från Nasaret som kom, började han ropa: "Jesus, Davids son, förbarma dig över mig!" 48Många sade åt honom strängt att vara tyst, men han ropade bara ännu högre: "Davids son, förbarma dig över mig!"

49Jesus stannade och sade: "Kalla hit honom!" De gjorde det och sade till den blinde: "Lugn! Res dig, han kallar på dig." 50Då kastade mannen av sig manteln, hoppade upp och kom fram till Jesus, 51och Jesus frågade honom: "Vad vill du att jag ska göra för dig?" Den blinde sade: "Rabbuni, gör så att jag kan se igen!" 52Jesus sade: "Gå, din tro har frälst dig." Och genast fick han sin syn och följde Jesus på vägen.

Kapitel 11

Jesus rider in i Jerusalem

1†När de närmade sig Jerusalem och var nära Betfage och Betania vid Olivberget, sände han i väg två av sina lärjungar 2och sade till dem: "Gå in i byn där framför er. Så snart ni kommer in i den ska ni finna ett åsneföl som står bundet och som ännu ingen har suttit på. Ta loss det och led hit det. 3Och om någon frågar er varför ni gör så, ska ni svara: Herren behöver det. Och han skickar strax hit det igen*."

4De gav sig i väg och fann ett åsneföl ute på gatan bundet vid en port, och de lossade det. 5Några av dem som stod där sade till dem: "Vad gör ni? Tar ni loss fölet?" 6Lärjungarna svarade som Jesus hade sagt, och man lät dem gå.

7†De ledde fölet till Jesus och lade sina mantlar på det, och han satt upp. 8Många bredde ut sina mantlar på vägen, och andra strödde kvistar som de skar ute på fälten. 9†Och de som gick före och de som följde efter ropade: "Hosianna*! Välsignad är han som kommer i Herrens namn. 10Välsignat är vår fader Davids rike som kommer. Hosianna i höjden!"

11Så kom han in i Jerusalem och in på tempelplatsen. Han såg sig omkring överallt, och eftersom timmen redan var sen gick han ut till Betania med de tolv.

Jesus förbannar fikonträdet

12†När de dagen därpå gick från Betania blev han hungrig. 13På långt håll såg han ett fikonträd som hade gröna blad, och han gick dit för att se om han skulle finna något på det. Men när han kom fram till trädet fann han inget annat än blad, för fikonens tid var inte inne*. 14Jesus sade till trädet: "Aldrig mer ska någon äta frukt från dig." Hans lärjungar hörde det.

Jesus rensar templet

15†De kom fram till Jerusalem, och Jesus gick in på tempelplatsen och började driva ut dem som sålde och köpte i templet*. Han välte växlarnas bord och duvförsäljarnas stolar, 16och han tillät inte att man bar något över tempelplatsen.* 17†Och han undervisade dem och sade: "Står det inte skrivet: Mitt hus ska kallas ett bönens hus för alla folk? Men ni har gjort det till ett rövarnäste!"

18†Översteprästerna och de skriftlärda hörde det, och de försökte finna ett sätt att röja honom ur vägen. De var rädda för honom, eftersom alla människor var överväldigade av hans undervisning. 19När det sedan blev kväll lämnade han staden.

Lär av fikonträdet

20†När de tidigt nästa morgon gick förbi fikonträdet, såg de att det hade vissnat ända från roten. 21Petrus kom ihåg vad som hade hänt och sade till Jesus: "Rabbi, se! Fikonträdet som du förbannade har vissnat."

22Jesus svarade dem: "Ha tro på Gud! 23†Jag säger er sanningen: Om någon säger till det här berget: Lyft dig och kasta dig i havet, och inte tvivlar i sitt hjärta utan tror att det han säger ska ske, då kommer det att ske för honom.

24†Därför säger jag er: Allt vad ni ber om och begär, tro att ni har fått det, så ska det bli ert. 25Och när ni står och ber, så förlåt om ni har något emot någon. Då ska också er Far i himlen förlåta er era överträdelser."

Jesu fullmakt ifrågasätts

27†De kom in i Jerusalem igen, och när Jesus gick omkring på tempelplatsen kom översteprästerna och de skriftlärda och de äldste fram till honom 28†och frågade: "Vad har du för fullmakt att göra detta? Och vem har gett dig den fullmakten att göra det?" 29Jesus svarade dem: "Jag vill fråga er en sak. Svara mig, så ska jag säga er vad jag har för fullmakt att göra det här. 30Johannes dop, var det från himlen eller från människor? Svara mig!"

31De samrådde med varandra: "Säger vi: Från himlen, så säger han: Varför trodde ni då inte på honom? 32†Men kan vi säga: Från människor?" Det vågade de inte för folket, eftersom alla ansåg att Johannes verkligen var en profet. 33Så de svarade Jesus: "Vi vet inte." Jesus sade till dem: "Då säger inte heller jag till er vad jag har för fullmakt att göra det här."

Kapitel 12

Liknelsen om de onda vinodlarna

1†Sedan började Jesus tala till dem i liknelser: "En man planterade en vingård. Han satte stängsel runt den, högg ut en vinpress* och byggde ett vakttorn. Sedan arrenderade han ut den till vinodlare och reste bort.

2När tiden var inne sände han en tjänare till vinodlarna för att få sin del av vingårdens frukt. 3Men de tog fast honom, slog honom och skickade i väg honom tomhänt. 4Då sände han en annan tjänare till dem. Honom slog de i huvudet och förnedrade. 5Sedan sände han ännu en, och honom dödade de. Han sände också många andra: några slog de, andra dödade de.

6Nu hade han en enda kvar, sin älskade son. Till sist sände han honom till dem och tänkte: De kommer att ha respekt för min son. 7Men vinodlarna sade till varandra: Här är arvtagaren! Kom, vi dödar honom, så blir arvet vårt. 8Och de tog fast honom, dödade honom och kastade ut honom ur vingården.

9Vad ska nu vingårdens herre göra? Han ska komma och döda vinodlarna och ge vingården till andra. 10†Har ni inte läst det här stället i Skriften:

Stenen som husbyggarna förkastade

har blivit en hörnsten.

11Herren har gjort den till detta,

underbart är det i våra ögon."

12Då ville de gripa honom, men vågade inte för folket. De förstod att det var med tanke på dem som han hade berättat liknelsen. Och de lämnade honom och gick sin väg.

Skatt till kejsaren

13†Sedan sände de några fariseer och herodianer till honom för att snärja honom genom något som han sade. 14De kom till honom och sade: "Mästare, vi vet att du är ärlig och inte tar parti för någon utan behandlar alla lika. Du lär oss sanningen om Guds väg*. Är det tillåtet att betala skatt till kejsaren* eller inte? Ska vi betala eller inte betala?"

15Men Jesus förstod deras hyckleri och sade till dem: "Varför prövar ni mig? Ge mig en denar* och låt mig se på den." 16De räckte fram en, och han frågade dem: "Vems bild och inskrift är detta?" De svarade: "Kejsarens." 17Då sade Jesus till dem: "Ge då kejsaren det som tillhör kejsaren, och Gud det som tillhör Gud." Och de var förundrade över honom.

De dödas uppståndelse

18Till Jesus kom också några saddukeer*, de som påstår att det inte finns någon uppståndelse. De frågade honom: 19"Mästare, Mose har gett oss föreskriften att om någon har en bror som dör och efterlämnar hustru men inga barn, då ska han gifta sig med änkan och skaffa barn åt sin bror.* 20Nu fanns det sju bröder. Den förste tog sig en hustru, men han dog och efterlämnade inga barn. 21Den andre gifte sig med henne, men också han dog barnlös. På samma sätt gick det med den tredje. 22Ingen av de sju efterlämnade några barn. Sist av alla dog kvinnan. 23Vid uppståndelsen, när de uppstår, vems hustru blir hon då? Alla sju var ju gifta med henne."

24Jesus sade till dem: "Tar ni inte fel, just för att ni inte förstår Skrifterna och inte heller Guds makt? 25När de döda uppstår gifter de sig inte och blir inte bortgifta, utan de är som änglarna i himlen.

26†Men när det gäller de dödas uppståndelse, har ni inte läst i Moses bok vid stället om törnbusken hur Gud sade till Mose: Jag är Abrahams Gud och Isaks Gud och Jakobs Gud?* 27Han är inte de dödas Gud, utan de levandes. Ni misstar er grundligt."

Det viktigaste budet

28†En av de skriftlärda* som hade hört dem diskutera insåg att Jesus hade gett dem ett bra svar. Han kom fram och frågade honom: "Vilket är det främsta av alla buden?" 29Jesus svarade: "Det främsta är detta: Hör Israel! Herren vår Gud, Herren är en.* 30Och du ska älska Herren din Gud av hela ditt hjärta, av hela din själ, av hela ditt förstånd och av hela din kraft. 31†Sedan kommer detta: Du ska älska din nästa som dig själv. Inget annat bud är större än dessa."

32†Den skriftlärde sade: "Du har rätt, Mästare, det är sant som du säger. Han är en, och det finns ingen annan än han. 33†Och att älska honom av hela sitt hjärta och av hela sitt förnuft och av hela sin kraft och att älska sin nästa som sig själv, det är mer än alla brännoffer och andra offer." 34När Jesus hörde att mannen hade svarat klokt, sade han till honom: "Du är inte långt från Guds rike." Sedan vågade ingen fråga honom något mer.

Är Messias Davids son?

35†Medan Jesus undervisade i templet frågade han: "Hur kan de skriftlärda säga att Messias är Davids son? 36†David har själv sagt genom den helige Ande: Herren sade till min Herre: Sätt dig på min högra sida tills jag lagt dina fiender under dina fötter*.* 37David själv kallar honom Herre*. Hur kan han då vara Davids son?"

Jesus varnar för de skriftlärda

Den stora folkmassan lyssnade gärna på Jesus, 38†och i sin undervisning sade han: "Akta er för de skriftlärda, som njuter av att gå runt i långa mantlar och bli hälsade på torgen 39och få de främsta platserna i synagogorna och hedersplatserna vid festmåltiderna. 40De äter änkorna ur husen och ber långa böner för syns skull. De ska få en så mycket strängare dom."

Änkans offergåva

41†Jesus satte sig mitt emot offerkistan* och såg hur folket lade pengar i den. Många rika gav mycket. 42Där kom också en fattig änka och lade i två små kopparmynt*, ett par ören.

43†Då kallade han till sig sina lärjungar och sade till dem: "Jag säger er sanningen: Den här fattiga änkan gav mer än alla de andra som lade något i offerkistan. 44Alla andra gav av sitt överflöd, men hon gav i sin fattigdom allt som hon hade att leva på."

Kapitel 13

Templet ska förstöras

1†När Jesus gick ut från templet, sade en av hans lärjungar till honom: "Mästare, se vilka stenar och vilka byggnadsverk*!" 2†Jesus sade till honom: "Ser du dessa stora byggnader? Här ska inte lämnas sten på sten. Allt ska rivas ner."

Nöd och förföljelse

3Jesus satt på Olivberget mitt emot templet, och Petrus, Jakob, Johannes och Andreas var ensamma med honom. Då frågade de: 4"Säg oss: När ska det ske? Och vad blir tecknet när allt detta ska uppfyllas?"

5†Då började Jesus tala till dem: "Se till att ingen bedrar er. 6Många ska komma i mitt namn och säga: Jag är Messias*, och de ska bedra många. 7När ni får höra stridslarm och rykten om krig, bli då inte förskräckta. Sådant måste komma, men det är ännu inte slutet. 8Folk ska resa sig mot folk och rike mot rike. Det ska bli jordbävningar på många platser, det ska bli svält. Detta är början på födslovåndorna.*

9†Var på er vakt! De ska utlämna er åt domstolar, och ni kommer att bli misshandlade i synagogor och ställas inför ståthållare och kungar för min skull, som vittnen inför dem. 10Men först måste evangeliet predikas för alla folk. 11†När man för bort er och utlämnar er ska ni inte bekymra er i förväg för vad ni ska säga, utan tala vad som ges er i den stunden. Det är inte ni som talar, utan den helige Ande. 12†En bror ska utlämna sin bror till att dödas och en far sitt barn, och barn ska göra uppror mot sina föräldrar och döda dem. 13†Ni kommer att bli hatade av alla för mitt namns skull. Men den som håller ut till slutet ska bli frälst.

Förödelsens styggelse

14†När ni ser ’förödelsens styggelse*’ stå där den inte får stå – läsaren bör förstå det rätt* – då måste de som är i Judeen fly upp i bergen. 15†Den som är på taket ska inte komma ner och gå in för att hämta något från sitt hus, 16och den som är ute på åkern ska inte vända tillbaka för att hämta sin mantel.

17Ve dem som väntar barn eller ammar i de dagarna! 18Be att det inte händer på vintern. 19†För i de dagarna ska det bli en sådan nöd att något liknande aldrig förekommit från det att Gud i begynnelsen skapade världen och ända fram till nu, och inte heller ska komma. 20Om Herren inte hade förkortat den tiden skulle ingen människa bli frälst. Men för de utvaldas skull har han förkortat den tiden.

21†Om någon då säger till er: Här är Messias, eller: Där är han, så tro det inte. 22†Falska messiasgestalter och falska profeter ska träda fram och göra tecken och under för att om möjligt bedra de utvalda. 23Men var på er vakt! Jag har sagt er allt i förväg.

Människosonen kommer

24†Men i de dagarna, efter den nöden, ska solen förmörkas och månen inte längre ge sitt sken. 25Stjärnorna ska falla från himlen och himlens makter ska skakas. 26†Då ska man se Människosonen komma bland molnen med stor makt och härlighet. 27†Och då ska han sända ut änglarna och samla sina utvalda från de fyra väderstrecken, från jordens yttersta gräns till himlens ände.

28†Lär av en jämförelse med fikonträdet. Redan när kvisten blir mjuk och bladen spricker ut vet ni att sommaren är nära. 29På samma sätt vet ni, när ni ser allt detta hända, att han* är nära och står för dörren. 30Jag säger er sanningen: Det här släktet ska inte förgå förrän allt detta sker.* 31†Himmel och jord ska förgå, men mina ord ska aldrig förgå. 32†Men den dagen eller stunden känner ingen – inte änglarna i himlen, inte ens Sonen, ingen utom Fadern.

33†Var på er vakt och håll er vakna, för ni vet inte när tiden är inne. 34Det är som när en man reste bort och lämnade sitt hus och gav sina tjänare ansvar, var och en för sin uppgift. Portvakten befallde han att vara vaken. 35Var därför vakna! Ni vet inte när husets herre kommer, om det blir på kvällen eller vid midnatt eller när tuppen gal eller på morgonen. 36Se upp så att han inte plötsligt kommer och finner att ni sover. 37Och vad jag säger till er, det säger jag till alla: Håll er vakna!"

Kapitel 14

Onda planer mot Jesus

1†Det var nu två dagar kvar till påsken* och det osyrade brödets högtid. Översteprästerna och de skriftlärda sökte efter ett sätt att gripa Jesus med list och döda honom. 2Men de sade: "Inte under högtiden, då kan det bli upplopp bland folket."

En kvinna smörjer Jesus

3†När Jesus var i Betania* och låg till bords i Simon den spetälskes hus, kom det en kvinna som hade en alabasterflaska med dyrbar äkta nardusolja*. Hon bröt upp flaskan och hällde ut oljan över hans huvud. 4Några blev upprörda och sade till varandra: "Varför detta slöseri med oljan? 5Den kunde man ha sålt för mer än tre hundra denarer och gett till de fattiga." Och de grälade på henne.

6Men Jesus sade: "Låt henne vara! Varför besvärar ni henne? Hon har gjort en god gärning mot mig. 7De fattiga har ni alltid hos er, och ni kan göra gott mot dem när ni vill. Men mig har ni inte alltid. 8Hon har gjort vad hon kunde, hon har i förväg smort min kropp för begravningen*. 9Jag säger er sanningen: Överallt i hela världen där evangeliet förkunnas ska man också berätta vad hon gjorde och komma ihåg henne."

Judas förråder Jesus

10†Men Judas Iskariot, en av de tolv, gick bort till översteprästerna för att utlämna Jesus åt dem. 11När de hörde det, blev de glada och lovade att ge honom pengar. Sedan sökte han efter ett lämpligt tillfälle att förråda honom.

Den sista påskmåltiden

12†På första dagen i det osyrade brödets högtid, när man slaktade påskalammet, frågade hans lärjungar honom: "Vart vill du att vi ska gå och göra i ordning så att du kan äta påskalammet?" 13Då sände han i väg två av sina lärjungar och sade till dem: "Gå in i staden. Där ska ni mötas av en man som bär en vattenkruka*. Följ honom. 14Där han går in ska ni säga till husets ägare: Mästaren frågar: Var är mitt gästrum där jag kan äta påskalammet med mina lärjungar? 15Då ska han visa er en stor sal på övervåningen som står inredd* och färdig. Gör i ordning för oss där." 16Lärjungarna gick och kom in i staden, och de fann att det var som Jesus hade sagt. Och de gjorde i ordning påskalammet.

17†När det blev kväll kom Jesus dit med de tolv. 18†Medan de låg till bords och åt, sade Jesus: "Jag säger er sanningen: En av er kommer att förråda mig, en som äter med mig." 19Då blev de bedrövade och frågade honom en efter en: "Det är väl inte jag?" 20Jesus svarade dem: "Det är en av de tolv, den som doppar i skålen tillsammans med mig. 21Människosonen går bort som det står skrivet om honom, men ve den människa genom vilken Människosonen blir förrådd! Det hade varit bättre för den människan att aldrig ha blivit född."

Den första nattvarden

22†Medan de åt tog Jesus ett bröd, tackade Gud, bröt det och gav åt dem och sade: "Ta detta, det är min kropp." 23Och han tog en bägare, tackade Gud och gav åt dem, och de drack alla ur den. 24Och han sade till dem: "Detta är mitt blod, förbundsblodet, som blir utgjutet för många. 25Jag säger er sanningen: Jag ska inte dricka av vinstockens frukt förrän den dag då jag dricker det nytt i Guds rike."

26†När de sedan hade sjungit lovsången, gick de ut till Olivberget.*

Jesus förutsäger Petrus förnekelse

27†Jesus sade till dem: "Ni kommer alla att överge mig. Det står skrivet: Jag ska slå herden, och fåren ska skingras.* 28†Men när jag har uppstått, ska jag gå före er till Galileen."

29†Då sade Petrus till honom: "Även om alla andra överger dig, så ska jag inte göra det." 30†Jesus svarade: "Jag säger dig sanningen: Just denna natt, innan tuppen gal två gånger, kommer du att tre gånger förneka mig." 31Men Petrus försäkrade ännu ivrigare: "Även om jag måste dö med dig kommer jag aldrig att förneka dig!" Samma sak sade alla de andra också.

Jesus i Getsemane

32†De kom till en plats som kallas Getsemane*. Jesus sade till sina lärjungar: "Sätt er här medan jag ber." 33Han tog med sig Petrus, Jakob och Johannes, och han greps av bävan och ångest 34†och sade till dem: "Min själ är djupt bedrövad, ända till döds. Stanna här och vaka."

35Han gick lite längre fram och föll ner på marken och bad att om möjligt få bli förskonad från denna stund. 36†Han sade: "Abba*, Far! Allt är möjligt för dig. Ta den här bägaren ifrån mig. Men inte som jag vill, utan som du vill."

37När Jesus kom tillbaka fann han att de sov. Då sade han till Petrus: "Simon, sover du? Kunde du inte vaka en enda timme? 38†Vaka och be att* ni inte kommer i frestelse. Anden är villig, men köttet är svagt." 39Han gick bort igen och bad med samma ord.

40När han kom tillbaka fann han återigen att de sov. Deras ögon var tunga av sömn, och de visste inte vad de skulle svara honom.

41Sedan kom han tillbaka för tredje gången och sade till dem: "Sover ni än och vilar er?* Det räcker, stunden har kommit. Nu överlämnas Människosonen i syndarnas händer. 42Res på er, nu går vi. Han som förråder mig är här."

Jesus fängslas

43†Medan han ännu talade kom Judas, en av de tolv, och med honom en folkhop med svärd och påkar från översteprästerna och de skriftlärda och de äldste. 44Förrädaren hade avtalat ett tecken med dem och sagt: "Den jag kysser är det. Grip honom och för bort honom under säker bevakning." 45När Judas kom, gick han genast fram till Jesus och sade: "Rabbi!" och kysste honom. 46Då grep de Jesus och höll fast honom.

47†Men en av dem som stod bredvid drog sitt svärd och slog till mot översteprästens tjänare och högg av honom örat. 48†Och Jesus sade till dem: "Som mot en rövare har ni gått ut med svärd och påkar för att gripa mig. 49Jag har varit hos er i templet varje dag och undervisat utan att ni grep mig. Men Skrifterna skulle uppfyllas." 50†Då övergav alla honom och flydde.

51En ung man, klädd i ett linneskynke* över bara kroppen, följde efter Jesus. Honom grep de tag i, 52men han lämnade linneskynket kvar och flydde därifrån naken.

Jesus inför Stora rådet

53†De förde Jesus till översteprästen, och där samlades alla översteprästerna och de äldste och de skriftlärda.* 54Petrus följde efter Jesus på avstånd ända in på översteprästens gård. Där satt han sedan bland rättstjänarna och värmde sig vid elden.

55†Översteprästerna och hela Stora rådet försökte få fram ett vittnesmål mot Jesus för att kunna döma honom till döden, men de fann inget. 56Många vittnade falskt mot honom, men deras vittnesmål stämde inte överens*. 57Då trädde några fram och vittnade falskt mot honom och sade: 58†"Vi har hört honom säga: Jag ska riva ner det här templet som är gjort av människohand, och på tre dagar bygga upp ett annat som inte är gjort av människohand." 59Men inte heller denna gång stämde deras vittnesmål överens.

60Då reste sig översteprästen och steg fram och frågade Jesus: "Svarar du inte på vad de vittnar mot dig?" 61†Men Jesus var tyst och svarade inte. Återigen frågade översteprästen honom: "Är du Messias, den Välsignades son?" 62†Jesus svarade: "Jag Är*. Och ni ska få se* Människosonen sitta på Maktens högra sida och komma bland himlens moln."

63Då rev översteprästen sönder sina kläder och sade: "Behöver vi några fler vittnen?* 64†Ni har hört hädelsen! Vad anser ni?" Alla dömde honom skyldig till döden. 65†Några började spotta på honom, täckte över hans ansikte och slog honom med knytnävarna och sade: "Profetera!" Och rättstjänarna tog emot honom med slag i ansiktet.

Petrus förnekar Jesus

66†Medan Petrus var nere på gården kom en av översteprästens tjänsteflickor dit. 67När hon fick se Petrus där han satt och värmde sig, såg hon på honom och sade: "Du var också med den där Jesus från Nasaret." 68Men han nekade: "Jag vet inte vad du pratar om, jag förstår inte." Han gick ut på yttergården. Då gol tuppen.*

69Tjänsteflickan såg honom och sade igen till dem som stod där: "Han är en av dem." 70Men Petrus nekade igen. Strax därefter sade de som stod där återigen till Petrus: "Visst är du en av dem. Du är ju galilé!" 71Men han började förbanna och svära: "Jag känner inte den där mannen som ni talar om!" 72Och strax gol tuppen för andra gången.

Då kom Petrus ihåg orden som Jesus hade sagt till honom: "Innan tuppen gal två gånger ska du tre gånger förneka mig." Och han brast i gråt.

Kapitel 15

Jesus inför Pilatus

1†Redan tidigt på morgonen tog översteprästerna sitt beslut tillsammans med de äldste och de skriftlärda, hela Stora rådet. De band Jesus och förde bort honom och utlämnade honom till Pilatus*.

2†Pilatus frågade honom: "Så du är judarnas kung?" Jesus svarade: "Du själv säger det." 3Översteprästerna anklagade honom häftigt, 4och Pilatus frågade honom på nytt: "Svarar du inte? Du hör hur mycket de anklagar dig för." 5Men Jesus svarade inget mer, och Pilatus var förundrad.

6†Vid högtiden brukade Pilatus frige en fånge, den som de begärde. 7Där fanns nu en man som hette Barabbas. Han satt fängslad tillsammans med andra upprorsmän som hade begått mord under oroligheterna. 8När folket kom fram och började be honom göra som han brukade för dem, 9†svarade Pilatus: "Vill ni att jag friger judarnas kung åt er?" 10Han förstod nämligen att det var av avund som översteprästerna hade utlämnat honom.

11†Men översteprästerna hetsade folket till att i stället be att få Barabbas fri. 12Pilatus frågade dem än en gång: "Vad ska jag då göra med honom som ni kallar judarnas kung?" 13De skrek tillbaka: "Korsfäst honom!" 14Pilatus frågade dem: "Vad har han gjort för ont?" Men de skrek ännu högre: "Korsfäst honom!" 15†Och eftersom Pilatus ville göra folket till viljes, släppte han Barabbas och lät gissla* Jesus och utlämnade honom sedan till att korsfästas.

Jesus hånas och misshandlas

16†Soldaterna förde in Jesus på gården, det vill säga pretoriet, och sammankallade hela vaktstyrkan. 17†De klädde honom i en purpurmantel* och vred ihop en törnekrona och satte den på honom. 18Sedan började de hälsa honom: "Leve judarnas kung!" 19†De slog honom i huvudet med en käpp, spottade på honom och böjde knä och tillbad honom.

20När de hade hånat honom, tog de av honom purpurmanteln och klädde honom i hans egna kläder. Sedan förde de ut honom för att korsfästas.

Jesus blir korsfäst

21†De hejdade en man som just kom in från landet, Simon från Kyrene, far till Alexander och Rufus*. Honom tvingade de att bära Jesu kors. 22†Och de förde Jesus till den plats som kallas Golgata, som betyder Dödskalleplatsen. 23†De försökte ge honom vin blandat med myrra*, men han tog inte emot det. 24†Och de korsfäste honom och delade hans kläder* mellan sig genom att kasta lott om vad var och en skulle få. 25Det var vid tredje timmen som de korsfäste honom. 26På anslaget med anklagelsen mot honom stod det skrivet: "Judarnas kung".

27†Tillsammans med honom korsfäste de två rövare, den ene på hans högra sida och den andre på hans vänstra.* 29†De som gick förbi hånade honom och skakade på huvudet och sade: "Ha! Du som river templet och bygger upp det på tre dagar, 30fräls dig själv och kom ner från korset!" 31På samma sätt förlöjligade översteprästerna och de skriftlärda honom och sade till varandra: "Andra har han frälst, sig själv kan han inte frälsa. 32Han är Messias, Israels kung! Nu får han komma ner från korset, så att vi får se det och tro!" Också de som var korsfästa tillsammans med honom hånade honom.

Jesus dör

33†Vid sjätte timmen kom ett mörker över hela landet* som varade fram till nionde timmen.* 34†Vid nionde timmen ropade Jesus med hög röst: "Elohi! Elohi! Lema sabaktani?" Det betyder: "Min Gud, min Gud, varför har du övergett mig?"

35Några av dem som stod där hörde det och sade: "Hör, han ropar på Elia!" 36†En av dem sprang och fyllde en svamp med ättikvin, fäste den runt en käpp och gav honom att dricka och sade: "Vänta, så får vi se om Elia kommer och tar ner honom." 37Men Jesus ropade med hög röst och gav sedan upp andan.

38†Då brast förhänget* i templet i två delar, uppifrån och ända ner. 39När officeren som stod framför honom såg att han gav upp andan på det sättet, sade han: "Den mannen var verkligen Guds Son!"

40†Även några kvinnor stod på avstånd och såg på. Bland dem var Maria Magdalena och den Maria som var Jakob den yngres och Joses mor, samt Salome. 41De hade följt Jesus medan han var i Galileen och tjänat honom. Där fanns också många andra kvinnor som hade gått med honom upp till Jerusalem.

Jesus begravs

42†Det var nu redan kväll. Eftersom det var förberedelsedag*, dagen före sabbaten, 43kom Josef från Arimatea* dit. Han var en ansedd rådsherre som också väntade på Guds rike. Han tog mod till sig och gick in till Pilatus och bad att få Jesu kropp. 44Pilatus blev förvånad över att Jesus redan skulle ha dött och kallade till sig officeren och frågade honom om Jesus varit död länge. 45När han fick det bekräftat av officeren, lät han Josef få den döda kroppen.

46Josef köpte då linnetyg, tog ner honom och svepte honom i linnetyget och lade honom i en grav som var uthuggen i klippan. Sedan rullade han en sten för ingången till graven. 47Maria Magdalena och Maria, Joses mor, såg var han blev lagd.

Kapitel 16

Jesus uppstår ur graven

1†När sabbaten var över köpte Maria Magdalena och Maria, Jakobs mor, och Salome väldoftande oljor för att gå och smörja honom. 2Mycket tidigt den första veckodagen* kom de till graven när solen gick upp. 3De sade till varandra: "Vem ska rulla bort stenen från gravöppningen åt oss?"

4Men när de lyfte blicken, fick de se att stenen var bortrullad. Den var mycket stor. 5De gick då in i graven och såg en ung man sitta på höger sida, klädd i en lång vit dräkt, och de blev förskräckta. 6Men han sade till dem: "Var inte förskräckta! Ni söker Jesus från Nasaret, den korsfäste. Han har uppstått, han är inte här! Se, här är platsen där de lade honom. 7†Men gå och säg till hans lärjungar och särskilt till Petrus: Han går före er till Galileen. Där ska ni få se honom, så som han har sagt er."

8Då gick de ut och flydde från graven, fyllda av bävan och bestörtning. Och de sade ingenting till någon, eftersom de var rädda.*

Den Uppståndne visar sig

9†När Jesus hade uppstått på första veckodagens morgon visade han sig först för Maria Magdalena, som han hade befriat från sju onda andar. 10Hon gick och berättade det för dem som hade varit med honom och som nu sörjde och grät. 11Men när de fick höra att han levde och att hon hade sett honom, trodde de inte på det.

12Sedan visade han sig i en annan gestalt för två av dem som var på väg ut på landet. 13De gick också och berättade det för de andra, men inte heller de blev trodda.

14†Till slut visade han sig för de elva när de låg till bords, och han klandrade dem för deras otro och deras hårda hjärtan, eftersom de inte hade trott på dem som sett honom uppstånden. 15†Och han sade till dem: "Gå ut i hela världen och förkunna evangeliet för hela skapelsen. 16†Den som tror och blir döpt ska bli frälst, men den som inte tror ska bli fördömd. 17†Dessa tecken ska följa dem som tror: I mitt namn ska de driva ut onda andar. De ska tala nya tungomål. 18†De ska ta ormar med händerna, och dricker de något dödligt gift ska det inte skada dem. De ska lägga händerna på sjuka, och de ska bli friska."

19†När Herren Jesus hade talat till dem, togs han upp till himlen och satte sig på Guds högra sida.

20†Och de gick ut och predikade överallt, och Herren verkade tillsammans med dem och bekräftade ordet genom de tecken som åtföljde det.

Parallellhänvisningar

1:2 Matt 11:10, Luk 7:27.
Tillbaka till 1:2

1:3 Joh 1:23.
Tillbaka till 1:3

1:4 Apg 19:4.
Tillbaka till 1:4

1:8 Apg 1:5, 2:4.
Tillbaka till 1:8

1:9 Matt 3:13f, Luk 3:21f.
Tillbaka till 1:9

1:10 Joh 1:32.
Tillbaka till 1:10

1:12 Matt 4:1f, Luk 4:1f.
Tillbaka till 1:12

1:14 Matt 4:12, Luk 4:14f.
Tillbaka till 1:14

1:15 Matt 3:2.
Tillbaka till 1:15

1:16 Matt 4:18f, Luk 5:1f.
Tillbaka till 1:16

1:21 Matt 4:13, 23, Luk 4:31f.
Tillbaka till 1:21

1:22 Matt 7:28f.
Tillbaka till 1:22

1:23 Luk 4:33f.
Tillbaka till 1:23

1:24 Matt 8:29.
Tillbaka till 1:24

1:26 Mark 9:26.
Tillbaka till 1:26

1:29 Matt 8:14f, Luk 4:38f.
Tillbaka till 1:29

1:32 Matt 8:16f, Luk 4:40f.
Tillbaka till 1:32

1:34 Apg 16:17f.
Tillbaka till 1:34

1:35 Luk 4:42f.
Tillbaka till 1:35

1:40 Matt 8:2f, Luk 5:12f.
Tillbaka till 1:40

1:43 Mark 7:36.
Tillbaka till 1:43

1:44 3 Mos 14:2f.
Tillbaka till 1:44

2:1 Matt 9:1f, Luk 5:17f.
Tillbaka till 2:1

2:7 Jes 43:25.
Tillbaka till 2:7

2:15 Matt 9:10f, Luk 5:29f.
Tillbaka till 2:15

2:17 Luk 5:32, 19:10, 1 Tim 1:15.
Tillbaka till 2:17

2:18 Matt 9:14, Luk 5:33f.
Tillbaka till 2:18

2:23 Luk 6:1f.
Tillbaka till 2:23

2:24 2 Mos 20:10.
Tillbaka till 2:24

2:25 1 Sam 21:1f.
Tillbaka till 2:25

2:26 3 Mos 24:9.
Tillbaka till 2:26

3:1 Matt 12:9f, Luk 6:6f.
Tillbaka till 3:1

3:7 Luk 6:17f.
Tillbaka till 3:7

3:8 Matt 4:25.
Tillbaka till 3:8

3:11 Luk 4:41.
Tillbaka till 3:11

3:12 Mark 1:25.
Tillbaka till 3:12

3:13 Matt 10:1f, Luk 6:12f.
Tillbaka till 3:13

3:16 Joh 1:42.
Tillbaka till 3:16

3:17 Luk 9:54.
Tillbaka till 3:17

3:22 Matt 12:24, Luk 11:15.
Tillbaka till 3:22

3:23 Matt 12:25f, Luk 11:17f.
Tillbaka till 3:23

3:28 Matt 12:31f, Luk 12:10, 1 Joh 5:16.
Tillbaka till 3:28

3:31 Matt 12:46f, Luk 8:19f.
Tillbaka till 3:31

3:35 Joh 15:14.
Tillbaka till 3:35

4:1 Matt 13:1.
Tillbaka till 4:1

4:2 Luk 8:4.
Tillbaka till 4:2

4:3 Matt 13:3f, Luk 8:5f.
Tillbaka till 4:3

4:10 Matt 13:10f, Luk 8:9f.
Tillbaka till 4:10

4:12 Jes 6:9f, Joh 12:40, Apg 28:26f.
Tillbaka till 4:12

4:19 Mark 10:23, 1 Tim 6:9.
Tillbaka till 4:19

4:21 Matt 5:15, Luk 8:16f, 11:33.
Tillbaka till 4:21

4:22 Matt 10:26, Luk 12:2.
Tillbaka till 4:22

4:24 Matt 7:2.
Tillbaka till 4:24

4:25 Matt 25:29, Luk 19:26.
Tillbaka till 4:25

4:30 Matt 13:31f, Luk 13:18f.
Tillbaka till 4:30

4:34 Matt 13:34.
Tillbaka till 4:34

4:35 Matt 8:18, 23f, Luk 8:22f.
Tillbaka till 4:35

4:41 2 Mos 14:21, Ps 65:8, 89:10, 107:29.
Tillbaka till 4:41

5:1 Matt 8:28f, Luk 8:26f.
Tillbaka till 5:1

5:21 Matt 9:1f, Luk 8:40.
Tillbaka till 5:21

5:22 Matt 9:18f, Luk 8:41f.
Tillbaka till 5:22

5:25 Matt 9:20f, Luk 8:43f.
Tillbaka till 5:25

5:30 Matt 14:36, Luk 6:19.
Tillbaka till 5:30

5:34 Mark 10:52.
Tillbaka till 5:34

5:35 Luk 8:49f.
Tillbaka till 5:35

5:38 Matt 9:23f.
Tillbaka till 5:38

5:39 Joh 11:11.
Tillbaka till 5:39

6:1 Matt 13:53f, Luk 4:16f.
Tillbaka till 6:1

6:3 Joh 6:42.
Tillbaka till 6:3

6:4 Joh 4:44.
Tillbaka till 6:4

6:6 Matt 9:35.
Tillbaka till 6:6

6:7 Matt 10:1, Mark 3:13f, Luk 9:1f.
Tillbaka till 6:7

6:8 Matt 10:9f.
Tillbaka till 6:8

6:11 Apg 13:51.
Tillbaka till 6:11

6:13 Jak 5:14.
Tillbaka till 6:13

6:14 Matt 14:1f, Luk 9:7f.
Tillbaka till 6:14

6:17 Luk 3:19f.
Tillbaka till 6:17

6:20 Matt 21:26.
Tillbaka till 6:20

6:30 Matt 14:13f, Luk 9:10f, Joh 6:5f.
Tillbaka till 6:30

6:31 Mark 3:20.
Tillbaka till 6:31

6:34 4 Mos 27:17, Hes 34:5, Matt 9:36.
Tillbaka till 6:34

6:35 Matt 15:32f, Mark 8:1f.
Tillbaka till 6:35

6:45 Matt 14:22f, Joh 6:16f.
Tillbaka till 6:45

6:51 Mark 4:39.
Tillbaka till 6:51

6:53 Matt 14:34f.
Tillbaka till 6:53

7:1 Matt 15:1f.
Tillbaka till 7:1

7:2 Luk 11:38.
Tillbaka till 7:2

7:6 Matt 15:8f.
Tillbaka till 7:6

7:10 2 Mos 20:12, 21:17.
Tillbaka till 7:10

7:14 Matt 15:10f.
Tillbaka till 7:14

7:15 Tit 1:15.
Tillbaka till 7:15

7:17 Matt 15:15f.
Tillbaka till 7:17

7:19 Rom 14:14, Tit 1:15.
Tillbaka till 7:19

7:21 1 Mos 6:5, 8:21.
Tillbaka till 7:21

7:24 Matt 15:21f.
Tillbaka till 7:24

7:31 Matt 15:29f.
Tillbaka till 7:31

7:36 Mark 1:43f.
Tillbaka till 7:36

7:37 1 Mos 1:31.
Tillbaka till 7:37

8:1 Matt 15:32f, Mark 6:34f.
Tillbaka till 8:1

8:11 Matt 12:38, Luk 11:16, Joh 6:30.
Tillbaka till 8:11

8:14 Matt 16:5f.
Tillbaka till 8:14

8:15 Luk 12:1.
Tillbaka till 8:15

8:17 Mark 6:52.
Tillbaka till 8:17

8:18 Jer 5:21.
Tillbaka till 8:18

8:19 Matt 14:17f, Mark 6:41f, Luk 9:13f, Joh 6:9f.
Tillbaka till 8:19

8:20 Matt 15:34f.
Tillbaka till 8:20

8:23 Mark 7:33, Joh 9:6.
Tillbaka till 8:23

8:27 Matt 16:13f, Luk 9:18f.
Tillbaka till 8:27

8:31 Matt 16:21f, Mark 9:31, 10:33f, Luk 9:22.
Tillbaka till 8:31

8:34 Matt 16:24f, Luk 9:23f.
Tillbaka till 8:34

8:35 Joh 12:25.
Tillbaka till 8:35

8:37 Ps 49:8f.
Tillbaka till 8:37

8:38 Matt 10:33, 25:31, Rom 1:16, 2 Tim 1:12, 2:12.
Tillbaka till 8:38

9:1 Matt 16:28, Luk 9:27.
Tillbaka till 9:1

9:7 Matt 3:17, Mark 1:11, 2 Petr 1:16f.
Tillbaka till 9:7

9:9 Matt 17:9f, Mark 8:30, Luk 9:36.
Tillbaka till 9:9

9:12 Ps 22:2f, Jes 53:3f.
Tillbaka till 9:12

9:13 Mal 4:5f, Matt 11:14, 17:10f.
Tillbaka till 9:13

9:17 Matt 17:14f, Luk 9:38f.
Tillbaka till 9:17

9:20 Mark 1:26.
Tillbaka till 9:20

9:23 Mark 11:23, Luk 17:6.
Tillbaka till 9:23

9:28 Matt 17:19f.
Tillbaka till 9:28

9:30 Matt 17:22f.
Tillbaka till 9:30

9:31 Mark 8:31, 10:32f, Luk 9:44f, 18:31f.
Tillbaka till 9:31

9:33 Matt 18:1f, Luk 9:46f.
Tillbaka till 9:33

9:35 Matt 20:26f, Mark 10:43f, Luk 22:26.
Tillbaka till 9:35

9:36 Mark 10:16.
Tillbaka till 9:36

9:37 Matt 10:40, Joh 13:20.
Tillbaka till 9:37

9:38 4 Mos 11:27f, Luk 9:49f.
Tillbaka till 9:38

9:39 1 Kor 12:3.
Tillbaka till 9:39

9:40 Matt 12:30.
Tillbaka till 9:40

9:41 Matt 10:42.
Tillbaka till 9:41

9:42 Matt 18:6f, Luk 17:1f.
Tillbaka till 9:42

9:48 Jes 66:24.
Tillbaka till 9:48

9:50 Matt 5:13, Luk 14:34, Kol 4:6.
Tillbaka till 9:50

10:1 Matt 19:1f.
Tillbaka till 10:1

10:2 Matt 19:3f.
Tillbaka till 10:2

10:4 5 Mos 24:1, Matt 5:31f.
Tillbaka till 10:4

10:6 1 Mos 1:27, 5:2.
Tillbaka till 10:6

10:11 Luk 16:18, 1 Kor 7:10f.
Tillbaka till 10:11

10:13 Matt 19:13f, Luk 18:15f.
Tillbaka till 10:13

10:15 Matt 18:3, 1 Kor 14:20.
Tillbaka till 10:15

10:17 Matt 19:16f, Luk 18:18f.
Tillbaka till 10:17

10:19 5 Mos 5:16f.
Tillbaka till 10:19

10:21 Matt 6:19f, Mark 8:34, Luk 12:33.
Tillbaka till 10:21

10:25 Ords 11:28, 1 Tim 6:9f, 6:17.
Tillbaka till 10:25

10:27 1 Mos 18:14, Matt 19:26.
Tillbaka till 10:27

10:28 Matt 19:27f, Luk 18:28f.
Tillbaka till 10:28

10:32 Matt 20:17f, Mark 8:31, Luk 18:31f.
Tillbaka till 10:32

10:38 Matt 20:22, Mark 14:36, Luk 12:50, Joh 18:11.
Tillbaka till 10:38

10:39 Apg 12:2.
Tillbaka till 10:39

10:42 Luk 22:25f.
Tillbaka till 10:42

10:43 Matt 20:26, Mark 9:35.
Tillbaka till 10:43

10:46 Matt 20:29f, Luk 18:35f.
Tillbaka till 10:46

11:1 Matt 21:1f, Luk 19:28f.
Tillbaka till 11:1

11:7 Sak 9:9.
Tillbaka till 11:7

11:9 Matt 21:9.
Tillbaka till 11:9

11:12 Matt 21:18f, Luk 13:6f.
Tillbaka till 11:12

11:15 Matt 21:12f, Luk 19:45f, Joh 2:14f.
Tillbaka till 11:15

11:17 Jer 7:11.
Tillbaka till 11:17

11:18 Mark 14:1, Luk 19:47f.
Tillbaka till 11:18

11:20 Matt 21:18f.
Tillbaka till 11:20

11:23 Matt 17:20, Luk 17:6.
Tillbaka till 11:23

11:24 Jes 65:24, Matt 7:7, Joh 14:13, Jak 1:5f, 1 Joh 3:22.
Tillbaka till 11:24

11:27 Matt 21:23f, Luk 20:1f.
Tillbaka till 11:27

11:28 Apg 4:7.
Tillbaka till 11:28

11:32 Mark 6:20.
Tillbaka till 11:32

12:1 Luk 20:9f.
Tillbaka till 12:1

12:10 Jes 28:16, Apg 4:11, 1 Petr 2:7.
Tillbaka till 12:10

12:13 Matt 22:15f, Luk 20:20f.
Tillbaka till 12:13

12:26 Apg 7:30f, Hebr 11:16.
Tillbaka till 12:26

12:28 Matt 22:34f, Luk 10:25f.
Tillbaka till 12:28

12:31 Rom 13:9, Gal 5:14.
Tillbaka till 12:31

12:32 5 Mos 4:35.
Tillbaka till 12:32

12:33 1 Sam 15:22, Hos 6:6.
Tillbaka till 12:33

12:35 Matt 22:41f, Luk 20:41f.
Tillbaka till 12:35

12:36 Apg 2:34f, 1 Kor 15:25, Hebr 1:13, 10:12f.
Tillbaka till 12:36

12:38 Matt 23:6f, Luk 11:43, 20:46f.
Tillbaka till 12:38

12:41 2 Kung 12:9, Luk 21:1f.
Tillbaka till 12:41

12:43 2 Kor 8:12.
Tillbaka till 12:43

13:1 Matt 24:1f, Luk 21:5f.
Tillbaka till 13:1

13:2 Mika 3:12, Matt 23:38, Luk 19:44.
Tillbaka till 13:2

13:5 Ef 5:6, Kol 2:8, 2 Tess 2:3.
Tillbaka till 13:5

13:9 Matt 10:17f.
Tillbaka till 13:9

13:11 Luk 12:11f.
Tillbaka till 13:11

13:12 Mika 7:6, Matt 10:21f.
Tillbaka till 13:12

13:13 Matt 24:13, Upp 2:7.
Tillbaka till 13:13

13:14 Matt 24:15f, Luk 21:20f.
Tillbaka till 13:14

13:15 Luk 17:31.
Tillbaka till 13:15

13:19 Dan 12:1.
Tillbaka till 13:19

13:21 Matt 24:23f, Luk 17:23.
Tillbaka till 13:21

13:22 5 Mos 13:1f.
Tillbaka till 13:22

13:24 Jes 13:10, Hes 32:7, Joel 2:10, Matt 24:29f, Luk 21:25f.
Tillbaka till 13:24

13:26 Dan 7:13f, Apg 1:11, 1 Tess 4:16, Upp 1:7.
Tillbaka till 13:26

13:27 Matt 24:31.
Tillbaka till 13:27

13:28 Luk 21:29f.
Tillbaka till 13:28

13:31 Ps 102:27, Jes 40:8, Hebr 1:11.
Tillbaka till 13:31

13:32 Apg 1:7.
Tillbaka till 13:32

13:33 Matt 25:13, Luk 12:40, 1 Tess 5:6.
Tillbaka till 13:33

14:1 2 Mos 12:2f, Matt 26:1f, Luk 22:1f.
Tillbaka till 14:1

14:3 Matt 26:6f, Joh 12:1f.
Tillbaka till 14:3

14:10 Matt 26:14f, Luk 22:3f.
Tillbaka till 14:10

14:12 2 Mos 12:3f, 14f, Matt 26:17f, Luk 22:7f.
Tillbaka till 14:12

14:17 Matt 26:20f, Luk 22:14, 21f.
Tillbaka till 14:17

14:18 Ps 41:10, Joh 13:21.
Tillbaka till 14:18

14:22 Matt 26:26f, Luk 22:19f, 1 Kor 11:23f.
Tillbaka till 14:22

14:26 Matt 26:30f.
Tillbaka till 14:26

14:27 Joh 16:32.
Tillbaka till 14:27

14:28 Mark 16:7.
Tillbaka till 14:28

14:29 Luk 22:33, Joh 13:37f.
Tillbaka till 14:29

14:30 Mark 14:72.
Tillbaka till 14:30

14:32 Matt 26:36f, Luk 22:39f, Joh 18:1.
Tillbaka till 14:32

14:34 Joh 12:27.
Tillbaka till 14:34

14:36 Joh 6:38, Hebr 5:7.
Tillbaka till 14:36

14:38 Gal 5:17, 1 Petr 5:8.
Tillbaka till 14:38

14:43 Matt 26:47f, Luk 22:47f, Joh 18:2f.
Tillbaka till 14:43

14:47 Matt 26:51f, Luk 22:49f, Joh 18:10f.
Tillbaka till 14:47

14:48 Matt 26:55f, Luk 22:52f.
Tillbaka till 14:48

14:50 Matt 26:56.
Tillbaka till 14:50

14:53 Matt 26:57f, Luk 22:54f, Joh 18:12f.
Tillbaka till 14:53

14:55 Matt 26:59f, Luk 22:66f.
Tillbaka till 14:55

14:58 Mark 15:29, Joh 2:19f.
Tillbaka till 14:58

14:61 Jes 53:7.
Tillbaka till 14:61

14:62 Ps 110:1, Dan 7:13, Mark 13:26.
Tillbaka till 14:62

14:64 Joh 19:7.
Tillbaka till 14:64

14:65 Jes 50:6, Luk 22:63f.
Tillbaka till 14:65

14:66 Matt 26:69f, Luk 22:55f, Joh 18:16f, 25f.
Tillbaka till 14:66

15:1 Matt 27:1f, Luk 22:66, 23:1f, Joh 18:28f.
Tillbaka till 15:1

15:2 Matt 27:11f.
Tillbaka till 15:2

15:6 Matt 27:15f, Joh 18:39f.
Tillbaka till 15:6

15:9 Luk 23:16f.
Tillbaka till 15:9

15:11 Apg 3:13f.
Tillbaka till 15:11

15:15 Joh 19:1.
Tillbaka till 15:15

15:16 Matt 27:27f.
Tillbaka till 15:16

15:17 Joh 19:2f.
Tillbaka till 15:17

15:19 Jes 50:6.
Tillbaka till 15:19

15:21 Matt 27:32, Luk 23:26.
Tillbaka till 15:21

15:22 Matt 27:33f, Luk 23:33f, Joh 19:17f.
Tillbaka till 15:22

15:23 Ps 69:22.
Tillbaka till 15:23

15:24 Ps 22:19.
Tillbaka till 15:24

15:27 Matt 27:38f, Luk 23:32f.
Tillbaka till 15:27

15:29 Ps 22:8, Mark 14:58, Joh 2:19f.
Tillbaka till 15:29

15:33 Matt 27:45f, Luk 23:44f.
Tillbaka till 15:33

15:34 Ps 22:2.
Tillbaka till 15:34

15:36 Joh 19:29f.
Tillbaka till 15:36

15:38 2 Mos 26:31f, Matt 27:51, Luk 23:45, Hebr 10:20.
Tillbaka till 15:38

15:40 Luk 8:2f.
Tillbaka till 15:40

15:42 Matt 27:57f, Luk 23:50f, Joh 19:38f.
Tillbaka till 15:42

16:1 Matt 28:1f, Luk 24:1f, Joh 20:1f.
Tillbaka till 16:1

16:7 Mark 14:28, Apg 1:3, 13:31, 1 Kor 15:5.
Tillbaka till 16:7

16:9 Luk 8:2, Joh 20:14f.
Tillbaka till 16:9

16:14 Luk 24:36f, Joh 20:19f, 1 Kor 15:5f.
Tillbaka till 16:14

16:15 Matt 28:19.
Tillbaka till 16:15

16:16 Joh 3:18.
Tillbaka till 16:16

16:17 Apg 2:4, 10:46, 19:6.
Tillbaka till 16:17

16:18 Apg 28:3f.
Tillbaka till 16:18

16:19 Luk 24:50f, Apg 1:2f.
Tillbaka till 16:19

16:20 Apg 14:3, Hebr 2:4.
Tillbaka till 16:20

Fotnoter

1:1 Kristus Grekiska för "den Smorde" (hebr. Messias), Guds utlovade kung och profet.
Tillbaka till 1:1

1:2f Mal 3:1, Jes 40:3.
Tillbaka till 1:2f

1:6 kamelhår … läderbälte Så klädde sig botprofeten Elia (2 Kung 1:8, Sak 13:4, Matt 17:12f).
Tillbaka till 1:6

1:6 gräshoppor åts som fattigmansmat (jfr 3 Mos 11:22).
Tillbaka till 1:6

1:7 lossa remmen på hans sandaler En slavs uppgift.
Tillbaka till 1:7

1:12 Genast Detta ord (grek. euthýs) är ett markant stildrag hos Markus. I grundtexten används det hela 42 gånger, oftast för att fästa uppmärksamheten på det som följer.
Tillbaka till 1:12

1:15 Guds rike är nära Med Jesus har himmelriket kommit in i världen.
Tillbaka till 1:15

1:22 med auktoritet och inte som de skriftlärda De skriftlärda grundade sin lagtolkning på den rabbinska traditionen i "de äldstes stadgar" (7:3f), medan Jesus talar med gudomlig auktoritet.
Tillbaka till 1:22

1:40 spetälsk Bärare av en smittsam, långsamt dödande hudsjukdom. Den drabbade ansågs som "oren" och var därför utestängd från folkgemenskapen (3 Mos 13:45f).
Tillbaka till 1:40

1:44 visa dig för prästen för att bli friskförklarad och återupptagen i folkets gemenskap (se 3 Mos 14:2f).
Tillbaka till 1:44

2:10 Människosonen Jesu dubbeltydiga titel: ordet är synonymt med "människa" (jfr Ps 8:5) men syftar också på profetians himmelska kungagestalt (Dan 7:13f).
Tillbaka till 2:10

2:11 ta din bädd Troligen en sovmatta som enkelt rullades ihop.
Tillbaka till 2:11

2:14 Levi kallades också Matteus (Matt 9:9).
Tillbaka till 2:14

2:15 tullindrivare och syndare Tullindrivare drev in skatt åt den romerska ockupationsmakten och berikade ibland sig själva på folkets bekostnad (Luk 3:13, 19:8). De var därför illa sedda bland judarna.
Tillbaka till 2:15

2:15 låg till bords Vid finare måltider åt man halvliggande på divaner enligt grekisk sed.
Tillbaka till 2:15

2:16 fariseerna En folklig lagfromhetsrörelse som lade stor vikt vid religiösa renhetsregler (7:1f) och vakade över den religiösa ordningen i landet (Joh 1:24f).
Tillbaka till 2:16

2:16 äter … med tullindrivare och syndare Fariseerna undvek måltidsgemenskap med dem som inte höll lika strikt på lagens renhetsregler (jfr Gal 2:12).
Tillbaka till 2:16

2:18 fastade Se not till Matt 6:16.
Tillbaka till 2:18

2:22 nytt vin i gamla säckar Druvsaften jäste i täta skinnsäckar som spändes ut vid jäsningen (jfr Job 32:19). Efteråt kunde skinnet inte återanvändas till en andra jäsning.
Tillbaka till 2:22

2:23 rycka av axen Att plocka från en annans åker var tillåtet enligt Mose lag (5 Mos 23:25), men fariseerna definierade det som skördearbete och förbjöd det under sabbaten.
Tillbaka till 2:23

2:26 på översteprästen Ebjatars tid Ebjatar var son till prästen Ahimelek (1 Sam 21:1f) och blev Davids överstepräst under hans tid i exil (1 Sam 23:6f). Annan översättning: "i stycket om översteprästen Ebjatar" (1 Sam 21-23).
Tillbaka till 2:26

2:26 skådebröden Bröd som lades fram varje vecka i helgedomen som ett ständigt offer inför Guds ansikte (1 Sam 21:6, 2 Mos 25:30, 3 Mos 24:5f).
Tillbaka till 2:26

3:6 herodianerna Personer som stödde Herodes kungaätt. De utgjorde inte något organiserat parti och namnet finns inte belagt utanför NT.
Tillbaka till 3:6

3:8 Idumeen Bergstrakterna söder om Judeen.
Tillbaka till 3:8

3:14 apostlar Sändebud med fullmakt att representera sin uppdragsgivare (Matt 10:40).
Tillbaka till 3:14

3:16f Petrus … Judas Iskariot Se noter till Matt 10:2-4.
Tillbaka till 3:16f

3:17 Boanerges Kanske en återgivning av hebreiskans bne régesh, "tumultets söner", eller av andra hebreiska ord för "vrede" eller "skaka" (jfr Luk 9:54). Samtidigt påminner stavningen om grek. boán, "ropa", och ergés, "aktiv".
Tillbaka till 3:17

3:18 seloten Seloterna (av grekiskans zélos, iver, jfr engelskans "zeal") var nationalister som ivrade för uppror mot romarna. I denna vers används deras hebreiska namnform, kananaíos.
Tillbaka till 3:18

3:20 hem till Petrus hus, Jesu temporära bostad i Kapernaum (Matt 8:14, 17:25, Joh 2:12).
Tillbaka till 3:20

3:22 Beelsebul Judiskt namn för djävulen, de onda andarnas furste. Alternativ form för hebr. Baal-Zebúb, "flugornas herre" som tillbads bland filisteerna i Ekron (2 Kung 1:2f).
Tillbaka till 3:22

3:28 Jag säger er sanningen Ordagrant: "Amen, jag säger er". Hebr. amén betyder närmast "sant", "trovärdigt". Jesus använder uttrycket ofta och kallar sig själv för "Amen" (Upp 3:14) och sanningen själv (Joh 14:6).
Tillbaka till 3:28

4:8 hundrafalt En övernaturligt rik skörd (jfr 1 Mos 26:12). I förmodern tid har svenska skördar normalt gett mindre än tiofalt jämfört med utsädet.
Tillbaka till 4:8

4:12 Jes 6:9-10.
Tillbaka till 4:12

4:21 Ett ljus Traditionell översättning. Troligen en oljelampa (vaxljus uppfanns först senare).
Tillbaka till 4:21

4:21 skäppan Ett sädesmått om ca 9 liter.
Tillbaka till 4:21

4:21 bänken Annan översättning: "sängen" eller "divanen".
Tillbaka till 4:21

4:31 senapskorn Det minsta (1-2 mm) av alla frön som såddes av jordbrukare i Israels land. Senapsplantan (brassica nigra) kan fullvuxen nå en höjd av nästan tre meter.
Tillbaka till 4:31

4:33 på ett sådant sätt att de kunde förstå Annan översättning: "så mycket som de klarade att höra".
Tillbaka till 4:33

4:36 som han var Annan översättning: "där han var" (i båten från vilken han predikade, jfr vers 1).
Tillbaka till 4:36

4:38 Mästare Annan översättning: "Lärare" (hederstitel, jfr latinets "magister").
Tillbaka till 4:38

5:1 gerasenernas område Andra handskrifter: "gadarenernas område" (jfr Matt 8:28). Både Gerasa och Gadara var grekiska städer i samma område strax sydost om Galileiska sjön.
Tillbaka till 5:1

5:9 Legion En romersk armé med omkring 6000 man.
Tillbaka till 5:9

5:20 Dekapolis Grek. "Tiostad", ett förbund av tio grekiskspråkiga städer öster om Jordan.
Tillbaka till 5:20

5:23 frisk Annan översättning: "frälst" (även i vers 28).
Tillbaka till 5:23

6:3 Jakob Halvbror till Jesus, troligen troende först efter uppståndelsen (Joh 7:5, 1 Kor 15:7). Han blev sedan ledare för församlingen i Jerusalem (Apg 15:13) och författare till Jakobsbrevet.
Tillbaka till 6:3

6:3 Judas Annan halvbror till Jesus, längre fram en kristen ledare och författare till Judasbrevet.
Tillbaka till 6:3

6:3 hans systrar Enligt senare fornkyrklig tradition hette två systrar Maria och Salome.
Tillbaka till 6:3

6:9 tunikor En lång- eller kortärmad och knälång skjorta som bars av både män och kvinnor.
Tillbaka till 6:9

6:14 kung Herodes Egentligen endast lokal härskare över Galileen (se not till Matt 14:1).
Tillbaka till 6:14

6:17 Herodias var brorsdotter till Herodes Antipas och dessutom gift med hans andre halvbror Filippus. Hennes skandalösa relation med Herodes drog landet i krig med nabateerna.
Tillbaka till 6:17

6:18 inte tillåtet enligt Mose lag (3 Mos 18:16).
Tillbaka till 6:18

6:20 blev han många gånger villrådig Andra handskrifter: "gjorde han många saker".
Tillbaka till 6:20

6:37 tvåhundra denarer Motsvarade åtta månadslöner för den enkle arbetaren.
Tillbaka till 6:37

6:41 tackade Gud Den judiska bordsbönen som troligen användes redan på Jesu tid lyder än idag: "Lovad är du, Herre vår Gud, världens Kung som frambringar bröd ur jorden" (jfr Ps 104:14).
Tillbaka till 6:41

6:44 ätit Andra handskrifter: "ätit av bröden".
Tillbaka till 6:44

6:45 Betsaida Fiskeby nära det grekisktalande Dekapolis, hemstad för Petrus, Andreas och Filippus (Joh 1:44, 12:21).
Tillbaka till 6:45

6:48 Mot slutet av natten Ordagrant: "vid fjärde nattväkten", nattens sista fjärdedel.
Tillbaka till 6:48

6:50 Det Är Jag Ordagrant: "Jag Är" (en anspelning på Guds namn Jhvh, jfr Joh 8:24 med not).
Tillbaka till 6:50

6:56 hörntofsen En symbol för Guds bud som bars på manteln (4 Mos 15:38f).
Tillbaka till 6:56

6:56 friska Annan översättning: "frälsta".
Tillbaka till 6:56

7:2 åt Ordagrant: "åt brödet" (även i vers 5), ett vanligt hebreiskt uttryck för en hel måltid (jfr t ex 1 Mos 31:54, 43:25).
Tillbaka till 7:2

7:3 med en handfull vatten Ordagrant: "med en näve" (en symbolisk mängd vatten). Andra handskrifter: "ofta".
Tillbaka till 7:3

7:3 de äldstes stadgar Tolkning och tillämpning av Mose lag som hade växt fram bland de skriftlärda efter den babyloniska fångenskapen. Fariseerna betraktade dem som lika bindande som Guds lag i Skriften, medan Jesus liksom saddukeerna såg dem som enbart människors bud.
Tillbaka till 7:3

7:4 tvättat sig Annan översättning: "badat" (grek. baptísontai). Jfr 3 Mos 15. En samvetsgrann farisé som kom i beröring med någon som inte följde renhetsreglerna, t ex en hedning på torget, skulle rena sig innan han åt.
Tillbaka till 7:4

7:4 kopparkärl Andra handskrifter tillägger: "och bänkar" (jfr 3 Mos 15:4).
Tillbaka till 7:4

7:6 hycklare Annan översättning: "skådespelare".
Tillbaka till 7:6

7:6f Jes 29:13.
Tillbaka till 7:6f

7:10 2 Mos 20:12, 21:17.
Tillbaka till 7:10

7:11 tempelgåva Egendom kunde förklaras invigd åt Gud (hebr. korbán, se t ex 4 Mos 7:3). Därmed hade man enligt de äldstes stadgar löst sig från förpliktelsen att hjälpa sina föräldrar.
Tillbaka till 7:11

7:15 En del handskrifter tillägger (vers 16): "Hör, du som har öron att höra med!"
Tillbaka till 7:15

7:19 förklarade han all mat ren Annan översättning: "blir all mat ren".
Tillbaka till 7:19

7:22 avund Ordagrant: "det onda ögat".
Tillbaka till 7:22

7:26 syrisk-fenicisk Fenicien motsvarade dagens Libanon, kustdelen av den romerska provinsen Syrien.
Tillbaka till 7:26

7:27 först Evangeliets välsignelser skulle först erbjudas barnen, dvs judarna (jfr Matt 15:24). Fenicien nåddes av evangeliet genom apostlarna några år senare (se Apg 11:19-20, 21:3-4).
Tillbaka till 7:27

7:37 Allt han har gjort är gott Annan översättning: "Allt har han gjort väl".
Tillbaka till 7:37

8:7 tackade Gud för dem Annan översättning: "välsignade dem". Jfr not till 6:41 samt Ps 132:15.
Tillbaka till 8:7

8:10 Dalmanuta En för oss okänd plats nära Magadan (Matt 15:39), som ofta identifieras med Magdala på Galileiska sjöns västkust.
Tillbaka till 8:10

8:33 från mig Ordagrant: "bakom mig" (dvs ur min åsyn).
Tillbaka till 8:33

8:34 förneka sig själv Annan översättning: "säga nej till sig själv" (jfr Tit 2:12).
Tillbaka till 8:34

9:2 ett högt berg Troligen Hermon i närheten av Caesarea Filippi (jfr 16:13). Traditionen har även föreslagit Tabor nära Nasaret (Ps 89:13).
Tillbaka till 9:2

9:5 gott för oss att vara här Annan översättning: "gott att vi är här".
Tillbaka till 9:5

9:11 Elia först måste komma Enligt Mal 4:5f skulle Elia omvända folket inför Messias ankomst. Jesus förklarar att profetian är uppfylld genom Johannes Döparen (jfr Matt 11:13, Luk 1:17).
Tillbaka till 9:11

9:12 Men hur kan det då stå skrivet om Människosonen att Annan översättning: "Men hur står det skrivet om Människosonen? Att …".
Tillbaka till 9:12

9:29 med bön Andra handskrifter: "med bön och fasta".
Tillbaka till 9:29

9:31 tre dagar efter I judisk tideräkning liktydigt med den tredje dagen (jfr 1 Kung 12:5, 12), eftersom startpunkten räknades som dag ett och inte dag noll (jfr 3 Mos 19:6).
Tillbaka till 9:31

9:43 Gehenna Hebreiska för Hinnomsdalen, där avgudadyrkare en gång offrade barn i eld (2 Kung 23:10). I NT en bild för domens eviga eld (Matt 5:22, 10:28).
Tillbaka till 9:43

9:48 Jes 66:24. Senare handskrifter har dessa ord även som vers 44 och 46.
Tillbaka till 9:48

9:49 saltas med eld Senare handskrifter tillägger: "och varje offer ska saltas med salt". Tempeloffren helgades med salt innan de förbrändes på altaret (3 Mos 2:13).
Tillbaka till 9:49

10:1 på andra sidan Jordan till Judeens område Den vanligaste vägen till Jerusalem gick genom Jordandalen (se not till Joh 4:4). Annan översättning: "till Judeens område på andra sidan Jordan".
Tillbaka till 10:1

10:4 skilsmässobrev Ett sådant gav kvinnan rätt att gifta om sig efter skilsmässan (5 Mos 24:1f).
Tillbaka till 10:4

10:6f 1 Mos 1:27, 2:24.
Tillbaka till 10:6f

10:11 mot henne Mot sin första hustru.
Tillbaka till 10:11

10:19 2 Mos 20:12f.
Tillbaka till 10:19

10:20 sedan jag var ung En judisk pojke ansågs moraliskt myndig först från tretton års ålder.
Tillbaka till 10:20

10:25 en kamel Grek. kámelos. Några handskrifter har kámilos, "rep" (se dock not till Luk 18:25).
Tillbaka till 10:25

10:38 dricka den bägare En bild för Guds dom (jfr Jes 51:17, Jer 21:15f, Mark 14:36, Upp 16:19).
Tillbaka till 10:38

10:45 många En anspelning på Jes 53:12, i betydelsen alla människor.
Tillbaka till 10:45

11:3 igen Detta ord saknas i senare handskrifter, och meningen kan i så fall syfta på ägarens beredvillighet att stå till Herrens tjänst. Jfr dock Matt 21:3, Luk 19:31.
Tillbaka till 11:3

11:9 Hosianna Hebr. "Fräls!" (Ps 118:25), ett bönerop som med tiden blev ett liturgiskt hyllningsrop.
Tillbaka till 11:9

11:13 fikonens tid var inte inne Fikonskörden började i juni, men redan på våren hade fruktbärande träd omogen men fullt ätlig fikonkart (jfr Höga V 2:13). Troligen var det sådan frukt som Jesus sökte vid påsktiden.
Tillbaka till 11:13

11:15 dem som sålde och köpte i templet Pilgrimer kunde växla till den lokala valutan och köpa offerdjur (5 Mos 14:26) i butiker utanför själva tempelplatsen. När affärsverksamheten flyttade in i templet, störde det rabbinernas undervisning (Luk 2:46) och hedningarnas böner (Jes 56:7).
Tillbaka till 11:15

11:16 tillät inte att man bar något över tempelplatsen Om man på väg in i staden genade över tempelplatsen, som låg intill den östra stadsmuren, störde det människors bön.
Tillbaka till 11:16

11:17 Jes 56:7, Jer 7:11.
Tillbaka till 11:17

11:25 Senare handskrifter tillägger (vers 26): "Men om ni inte förlåter, ska inte heller er himmelske Far förlåta er era överträdelser" (jfr Matt 6:15).
Tillbaka till 11:25

12:1 vinpress Vinpressen bestod av två små bassänger uthuggna i klippan. I den övre trampades druvorna (Amos 9:13) så att druvsaften rann ner i den nedre (Hagg 2:17).
Tillbaka till 12:1

12:10f Ps 118:22f. Annan översättning: "… underbar är den i våra ögon".
Tillbaka till 12:10f

12:10f Ps 118:22f. Annan översättning: "… underbar är den i våra ögon".
Tillbaka till 12:10f

12:14 Guds väg Se not till Matt 22:16.
Tillbaka till 12:14

12:14 att betala skatt till kejsaren En tvistefråga, eftersom skatten innebar att erkänna Roms överhöghet. Detta såg de nationalistiska seloterna som ett svek mot Israels Gud, medan fariseerna och saddukeerna accepterade situationen.
Tillbaka till 12:14

12:15 denar Ett litet romerskt silvermynt, värt en hel dagslön för den enkle arbetaren (Matt 20:2).
Tillbaka till 12:15

12:18 saddukeer Aristokratiska präster som samarbetade med romarna och vakade över ordningen i templet (Apg 4:1f).
Tillbaka till 12:18

12:19 5 Mos 25:5f.
Tillbaka till 12:19

12:26 2 Mos 3:6.
Tillbaka till 12:26

12:28 de skriftlärda var oense med saddukeerna i frågan om uppståndelsen (jfr Apg 23:6f).
Tillbaka till 12:28

12:29f 5 Mos 6:4f.
Tillbaka till 12:29f

12:31 3 Mos 19:18.
Tillbaka till 12:31

12:36 Ps 110:1. I psalmen talar Gud Fadern till Messias, Guds Son (jfr Apg 2:34f, 1 Kor 15:25).
Tillbaka till 12:36

12:36 under dina fötter Ett uttryck för triumf (jfr Jos 10:24).
Tillbaka till 12:36

12:37 David själv kallar honom Herre Profeten David erkänner den kommande Frälsaren som sin Herre (jfr 1 Petr 1:10f) trots att denne är hans ättling (Rom 1:3).
Tillbaka till 12:37

12:41 offerkistan Skattkammaren vid kvinnornas förgård hade enligt Mishna tretton trumpetformade hål för folkets tempelskatt och frivilliga gåvor till omkostnader för offer.
Tillbaka till 12:41

12:42 kopparmynt Grek. leptón, det minsta myntet. 128 leptá motsvarade en denar eller dagslön.
Tillbaka till 12:42

13:1 vilka stenar och vilka byggnadsverk Jerusalems tempel var det största och ståtligaste byggnadsverket i regionen, en källa till nationell stolthet (jfr Joh 2:20).
Tillbaka till 13:1

13:6 Jag är Messias Ordagrant: "Jag är" (jfr Mark 14:62 med fotnot).
Tillbaka till 13:6

13:8 födslovåndorna Liksom värkar föregår barnets ankomst, föregås Messias återkomst av en tid av nöd.
Tillbaka till 13:8

13:14 förödelsens styggelse Se Dan 9:27, 11:31, 12:11, 1 Mack 1:54, 2 Mack 6:2f. Jerusalems tempel hade vanhelgats år 168 f Kr när Antiochus IV Epifanes ersatte Guds altare med ett hedniskt Zeusaltare, ett hädiskt övergrepp som står som symbol för en kommande katastrof.
Tillbaka till 13:14

13:14 förstå det rätt Annan översättning: "betänka det noga".
Tillbaka till 13:14

13:29 han Annan översättning: "det".
Tillbaka till 13:29

13:30 det här släktet Grek. geneá betyder både "generation" och "folk". Jerusalems förstöring kom inom samma generation (år 70 e Kr), medan det judiska folket ska bevaras som folk fram till Kristi återkomst.
Tillbaka till 13:30

14:1 påsken Hebr. pésachbetyder "passera", "skona" (2 Mos 12:13), och firas till minne av Israels räddning ur Egypten. I fullmånens sken den 14:e Nisan (mars-april) åt man det offrade påskalammet och firade sedan "det osyrade brödets högtid" i sju dagar (2 Mos 12:17).
Tillbaka till 14:1

14:3 Betania kan översättas "fattighuset" (jfr vers 5 och 7).
Tillbaka till 14:3

14:3 dyrbar äkta nardusolja Den väldoftande nardusoljan importerades ända från Himalayas sluttningar och var därför mycket dyr. 300 denarer (vers 5) motsvarade en hel årslön för arbetaren.
Tillbaka till 14:3

14:8 smort min kropp för begravningen Jesus knyter an till seden att behandla den som dött med väldoftande ämnen före begravningen (jfr Joh 19:39f).
Tillbaka till 14:8

14:13 en man som bär en vattenkruka Normalt en kvinnlig uppgift (jfr 1 Mos 24:11, Joh 4:7). Kanske tillhörde mannen esseerna, en from munkliknande grupp inom judendomen.
Tillbaka till 14:13

14:15 inredd med textilier och liggmöbler för måltiden. Vid finare måltider, som vid påsk, åt man på grekiskt manér halvliggande på divaner, stödd på vänster armbåge.
Tillbaka till 14:15

14:26 lovsången Ps 115-118 som sjungs vid slutet av varje judisk påskmåltid.
Tillbaka till 14:26

14:27 Sak 13:7.
Tillbaka till 14:27

14:32 Getsemane Olivlund strax öster om Jerusalem. Hebr. gat shémen betyder "oljepress".
Tillbaka till 14:32

14:36 Abba Arameiska för "far", ett förtroligt tilltalsord (jfr Rom 8:15, Gal 4:6).
Tillbaka till 14:36

14:38 be att Annan översättning: "be så att".
Tillbaka till 14:38

14:41 Sover ni än och vilar er? Annan översättning: "Sov ni vidare och vila er!".
Tillbaka till 14:41

14:51 linneskynke Ett löst sittande sovplagg.
Tillbaka till 14:51

14:53 alla översteprästerna Se not till Matt 2:4, Luk 3:2.
Tillbaka till 14:53

14:56 deras vittnesmål stämde inte överens Det krävdes två samstämmiga vittnesmål för att dödsstraff skulle kunna utdömas (5 Mos 17:6, 19:15). För rättssäkerhetens skull förhördes vittnena vanligtvis separat.
Tillbaka till 14:56

14:62 Jag Är Anspelning på det högsta gudsnamnet Jhvh, "Jag Är" (jfr 2 Mos 3:14, Joh 8:24 med not).
Tillbaka till 14:62

14:62 se Människosonen sitta på Maktens högra sida och komma bland himlens moln Med dessa ord identifierar sig Jesus, den jordiske Människosonen (Matt 26:45 etc), med den gudomliga Messiasgestalten i Dan 7:13 och Ps 110:1.
Tillbaka till 14:62

14:63 rev … sönder sina kläder Ett uttryck för fasa och sorg (jfr t ex 1 Mos 37:29). Enligt lagen var översteprästen förbjuden att göra så (3 Mos 21:10).
Tillbaka till 14:63

14:68 Då gol tuppen Vissa handskrifter saknar dessa ord.
Tillbaka till 14:68

15:1 Pilatus Ståthållare i provinsen Judeen under åren 26-36 e Kr. Därefter avsattes han på grund av grymhet mot samarierna.
Tillbaka till 15:1

15:15 gissla Tortyr föregick normalt en avrättning. Det romerska gisslet, flagellum, hade taggar av ben eller metall som rev upp fångens rygg så att denne ibland avled redan före avrättningen.
Tillbaka till 15:15

15:17 purpurmantel Purpur var antikens dyrbaraste färg, förbehållen kungligheter (jfr Dan 5:7). Troligen syftar Markus på en enklare röd soldatkappa (Matt 27:28).
Tillbaka till 15:17

15:21 Alexander och Rufus Välkända namn för Markusevangeliets ursprungliga läsekrets i Rom, dit Rufus och hans mor flyttade längre fram (se Rom 16:13).
Tillbaka till 15:21

15:23 vin blandat med myrra Förmögna kvinnor i Jerusalem bekostade utifrån Ords 31:6 ett vinbaserat bedövningsmedel för att lindra de dödsdömdas plågor.
Tillbaka till 15:23

15:24 delade hans kläder Jfr profetian i Ps 22:19.
Tillbaka till 15:24

15:27 En del handskrifter tillägger (vers 28): "Då uppfylldes skriftordet som säger: Han blev räknad bland överträdare." Se Jes 53:12 och Luk 22:37.
Tillbaka till 15:27

15:33 sjätte timmen … nionde timmen Motsvarar ca kl 12 och kl 15.
Tillbaka till 15:33

15:33 hela landet Annan översättning: "hela jorden".
Tillbaka till 15:33

15:34 Ps 22:2. Psalmen skildrar Messias lidande och uppståndelse. Jesus citerar dess titelvers på folkspråket arameiska och inte på hebreiska.
Tillbaka till 15:34

15:38 förhänget Ett tio meter högt draperi som skärmade av "det allra heligaste", Guds uppenbarelseplats (se 2 Mos 26:31f, 3 Mos 16:2f, Hebr 9:3f, 10:20).
Tillbaka till 15:38

15:42 förberedelsedag Fredagen, då alla förberedelser inför sabbaten gjordes.
Tillbaka till 15:42

15:43 Arimatea Identifierades av fornkyrkan med Ramataim-Sofim eller Rama, profeten Samuels hemstad norr om Jerusalem (1 Sam 1:1, 25:1).
Tillbaka till 15:43

16:2 den första veckodagen Det vanliga namnet på söndagen i judisk tideräkning.
Tillbaka till 16:2

16:8 De allra äldsta handskrifterna slutar med denna vers. Det abrupta slutet skulle kunna bero på att den ursprungliga sista sidan saknas. Avslutningen i 16:9-20 sammanfattar innehållet i de övriga evangelierna och har troligen inte skrivits av Markus själv. Några handskrifter har i stället en kortare avslutning: "Men de berättade kortfattat om allt de blivit tillsagda för dem som fanns runt Petrus. Genom dem sände Jesus sedan själv ut, från öster och ända till väster, den heliga och oförgängliga förkunnelsen om den eviga frälsningen. Amen."
Tillbaka till 16:8